![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/035/35408_bbe9bf.jpg)
Režie:
Čeněk DubaScénář:
Ota HofmanKamera:
Jaromír HolpuchHudba:
Anatolij LepinHrají:
Mark Naumovič Berněs, Nikolaj Krjučkov, Tomáš Sedláček, Vladimir Silujanov, Lilija Judina, Elza Ivanovna Ležděj, Izolda Izvickaja, D. Tichomirovova (více)Obsahy(1)
Pionýr Pepíček zaspí a na letiště k vítání zahraničních dlegátů přijde pozdě. Omylem odlétne tryskovým letadlem do Moskvy, kde stráví den na VI. mezinárodním festivalu mládeže. (oficiální text distributora)
Recenze (14)
"Da, Pepíček...". Nestoudně zrudlé dobrodružství, jehož tvůrci předpokládají, že umíš rusky, vždyť přece křečovité a teatrální bolševické nadšení, které zde odsrala má oblíbená Dítětka, vládlo v padesátých letech v celé společností. Neuvěřitelně naivní, stejně jako dnešní umělohmotné rychloseriály či nejnovější zrůdnost, hrané reality show. Snímek jen pro zasmání a povzdechnutí si nad tím rudým pokrytectvím. ()
Další z filmů o vřelém Ćeskoslovensko - Sovětském přátelství. Další podobný film - Přátelé na moři, který byl natočen o rok později měl zřejmě holčičkám kompenzovat, že na poprvé tu překrásnou Moskvu navštívil jen Pepíček. V Přátelích je to dívka a jinak je děj dosti podobný, dokonce i ona se sveze Migem apod... Film je samozřejmě hustou propagandou, všichni jsou hodní, milí, Sověti nás milují i naše děti... Musela to být radost být v područí takové velmoci! Všichni mají pro Pepíčka spoustu pochopení, ten si v Moskvě najde dokonce sovětského padruga. Navíc taxikář co je veze zrovna bojoval v Praze v květnu.... Moskva je zde znázorněna jako nádherné výstavní moderní město plné paláců a ruských mrakodrapů socialistického realismu v němž byl postaven i Internacionál v Praze... Většina záběrů z města je protkána záznamy z festivalu, takže divák neustále sleduje nějaké alegorické vozy plné Kubánců, Palestinců, Rumunů, Vietnaců a dalších hlavně socialistických zemí i když se tam mihla i vlajka USA! Ale i tam byli pionýři jak víme! Film tak může dnes zaujmout spíše milovníky letadel díky četným záběrům na Tupolev Tu-104, kterým Pepíček na černo odletěl do Moskvy. Jedná se o pozoruhodný letoun, který měl kabinu použitou z bombardéru a k brždění musel používat padáky (což se ve filmu neobjeví). Díky motorům v křídlech se jednalo o značně hlučný stroj i pro cestující uvnitř. Co mně ale zaujalo nejvíce byl ten obří model B17 nad Pepíčkovou postelí.. kde ten imperialistický bombaďák tehdy sehnal? :-)Dávám za dvě kopějky. * * ()
Moskva tančí a zpívá. Lehkovážný omyl se na palubě sovětského letadla mění v klukovské dobrodružství, které se sice pokouší o klasickou variaci na téma sám v cizím městě, ale poměrně bezúspěšně. Dnes z tohoto prapodivného barevného filmu zbyla jen lehce nostalgická vzpomínka, kouzlo nechtěného a několik zajímavých záběrů z Moskvy. Dobově zatížené a primitivně rozjásané je to opravdu až příliš. // Tech. poznámka: bez znalosti ruského jazyka je snímek takřka nepochopitelný (titulky nejsou a zřejmě nebudou) ()
Masochismus, ale nechtěně zábavnej. Československo-sovětské přátelství a nadšení z toho chčije niagarskými proudy a zcela cizí lidé mají příkladně otcovský, potažmo mateřský přístup k pražskému Pepíkovi, kterej toho v Moskvě stíhá tolik jako Muž z Ria během týdenní dovolené. Což mu na tváři vyčaruje kontinuální úsměv tydýta. Nemůžu ovšem souhlasit s tím, že moskevský kamarád Míša měl doma britskou mramorovanou kočku a spelloval do telefonu. To je přece ideologicky nepřijatelné. ()
Kvalitu tomuto opulentně barevnému propagandistickému dílku dodal čas, neb ta propaganda stala se zdrojem nechtěného humoru (svazácká reportérka Jana Dítětová je obvzláště zábavně trhlá figura) a k tomu přibylo kouzlo nostalgie. Však také nejhezčí pasáž je zde ta, co jen dělá podklad titulků, kdy autobus Škoda 706 RO projíždí ranní starou Prahou, téměř prázdnou, bez turistů a pouličních prodejců a výrobců kýčů, což je obvzláště patrné na Karlově mostě. Samotný děj je řídký, nepravděpodobný snad i v době vzniku snímku, ale stejně slouží jen jako spojovadlo jednotlivých atrakcí toho mezinárodního festivalu mládeže, který je plný folkloristického křepčení. Je to v podstatě monstrózní reklamní šot. Přesto to shora zmíněné kvality dotlačí na slabé tři hvězdičky. ()
Mocná je síla času. Stačí 50 let a z hloupoučké propagandistické hříčky jako Fénix z popela povstane nostalgická roztomilá komedie. 1) Devítiletý Tomáš Sedláček si asi natáčení užíval - koukl se do světa, získal sovětského kamaráda a proletěl se túčkem (TU 104). 2) Nazdobená fotogenická Moskva, kterou bych v této půvabně prosluněné náladě málem nepoznal, je plná nadšených muzikantů, zpěváků a tanečníků z různých zemí (samozřejmě jde výhradně o socialisticky zikonizovaný folklór). Nepřijdeme ani o technologický dernier cri (přinejmenším pro kluka z Ruzyně) - metro. 3) Milé je i to, jak tvůrci nechají Pepíčka proklouznout v Moskvě letištěm (sovětští pohraničníci, kteří by zastřelili vlastního bratra, ho pak udýchaně vyvolávají rozhlasem). I v Praze poté, co vystoupí po schůdkách z letadla, se chlapec otočí a dá se do běhu...běží a běží, až dorazí do svého bydliště v domku ve Staré Ruzyni. Jak prosté, milý Watsone... ()
Takhle si predstavuji film pro kluky. Letadla, chlapi v uniformach, "detektivni" zapletka... Nadherne dobove zabery Moskvy, vcetne uzasneho vozoveho parku. Film ma tempo, vtip a diky ukazky z mezinarodniho festivalu mladeze musel na svou dobu pusobit nezvykle multikulturne. Asi jsem jeden z mala, ja ale Pepickovi jeho neobvykly den zavidel a verim, ze v dobe premiery byl takovych kluku zastup:-). Jedine, co mi na filmu vadilo, byly nektere pepikove grimasy, z toho jsem rostl. Jinak jsem de facto nadseny a nekterym uzivatelum bych pral vetsi nadhled pri hodnoceni (pokud ten film "odpadari" vubec videli...). ()
Dvě hvězdičky jsou za dobové reálie, které jsou z dnešního pohledu až neuvěřitelné. Ať už autobus na karlově mostě, či prázdné šedavé oprýskané ulice, ale hlavně režim na letišti, běhání po runway, bezpečnostní kontrola v podobě rozvrzané branky, kontrola letenek až na palubě a mnoho dalšího. Samozřejmě to má hlavně v dětech vyrobit představu, že když se náhodou objevíte bez koruny v Moskvě, nevadí, všichni jsou tam natolik přátelští, že se rozdají abyste měli co jíst, pít či nosit na hlavě... ()
Koprodukční československo-sovětský film „V šest ráno na letišti“ je čistá propaganda. V Moskvě se koná mezinárodní festival studenstva a tak je třeba ho řádně prezentovat. S nadhledem bychom mohli říci, že je to jedno velké festivalové „PR“. Celý příběh by se mohl scvrknout na 10 minut. Ale to bychom zřejmě byli ochuzeni o záběry z festivalu. Úsměv Toma Sedláčka je asi nejcennější devizou filmu. Kamera nám na začátku filmu ukazuje krásy starých pražských ulic. Z leteckých záběrů však vidíme pouze TU 104 v oblacích, žádné hezké pohledy na Prahu nebo Moskvu. Kromě dvou hlavních dětských představitelů Tom-Pepíček a jeho sovětský kamarád (Vladimir Silujanov) ostatní herci mnoho prostoru nedostali. Ze sovětských jistě stojí za zmínku představitel taxikáře Nikolaj Krjučkov, který se uplatnil v mnoha dramatických rolích v sovětských filmech. Z českých herců jsme mohli vidět poněkud nešikovnou Janu Dítětovou, nerudného Miroslava Homolu a začínajícího Stanislava Fišera. Diváky jistě pobaví možnost snadno vycestovat, byť do SSSR. Hudba mi připomněla staré patetické sovětské filmy. Dialogy jsou pronášeny v češtině a ruštině. S přivřenýma očima dávám 2 hvězdičky. ()
Další koprodukce z r. 58, tentokrát pro děti. Dobrodružná cesta Pepíčka do Moskvy. Je vtipné, že Pepíček bydlí v domku přímo na letišti. Nádherné letadlo Tu-104, v té době jediné provozované dopravní proudové letadlo na světě. Příjemní ruští piloti (pilot nechá Pepíčka tento unikátní stroj dokonce i řídit!!! „Vazmi, něbój se.“), půvabné letušky, trošku vlezlá novinářka Dítětová. Dobrý výkon Miroslava Homoly. Pěkně natočené reálie Moskvy i staré Prahy na začátku. Zcela prázdné Malostranské náměstí až na jeden náklaďáček. V Moskvě se staví jak o závod. Zbrusu nové bytovky lákají k nastěhování. Obrovský festival mládeže. Rozjásaní Američané i Britové mávají z alegorických vozů. Nadšení diváci. Zpočátku nepříjemný taxikář se také změní ve spojence a kamaráda dětí. Brácha na Pepíčka, který se právě vrátil z Moskvy: „Víš, kde jsme až dneska byli? 60 km za Prahou.“ Povedená hudba Anatolie Lepina. „Któ viděl Jósefa Dušeka – Péépičeka…“ Výborný Tomáš Sedláček jako Pepíček. Symbolika: 05:45 Rozhlas hlásí: „Je 6 hodin a 3 minuty.“ 58:03 – točící se globus; 1:04:30 dvojitá zeměkoule na známce. ()
Jako hraný film se to hodnotit nedá, nemá to žádný děj (a snad je to i dobře - viď Zítra se bude tančit všude, 1952), ale jako procházka po Moskvě a dokument své doby - proč ne? Pozn. Rusky, německy už neumíme, slovensky taky ne, proč jen k tomu nejsou anglické titulky. Rád bych věděl jaký jazyk bude "letět" za 100 let. Za 3. ()
"A kde si vlastně lítal celej den?!" Malý organizovaný vítač a pionier Pepíček navštívi sociálne zariadenie v Tupoleve a odletí omylom do Moskvy. Tam sa trochu stratí a trochu blúdi, ale čoskoro nájde lokálneho vrstovníka Mišu a svorne si naplno užijú práve prebiehajúci svetový festival mládeže a študentstva, čo znamená rozospievané a roztancované ulice moderného mierového veľkomesta, plné alegorických vozov s mávajúcimi pokrokovými mladými ľuďmi z celého sveta. Rozjuchaný optimizmus je celkom nákazlivý, všetci sú veselí a ochotní pomôcť, od pilotov a letušiek až po taxikárskeho veterána osloboditeľa, takže po objasnení Homolovej diverzantskej záhady, povození na eskalátoroch (metro ešte v Prahe nebolo) a zhliadnutí kvanta exotických lúčnic sa náš školopovinný hrdina stihne do večera navrátiť do rodného kraja. Detský film z čias, kedy sa u nezletilých divákov nepredpokladala neznalosť ruštiny, takže titulky nečakajte, rovnako ani realizmus v podobe pasových kontrol a iných úradností. Čoho sa vám naopak dostane v miere viac ako hojnej je propagácia internacionálnej mierovej družby a chcenej aj nechcenej zábavy. Za tri onálepkované čemadány. ()
Tak tahle veleblbina snad nemohla zaujmout ani pány kluky. Agitka o krásách Moskvy a multi kulti. Nu, možno pochválit výpravu a kroje, ale jinak je to fakt naprosto k ničemu. Hlavně že se Pepíček vrátil do večera domů. ()
Neskutočne som sa na tomto filme bavil! Pre mňa to bola krásna komédia /aj keď autori to ako komédiu nenatočili/ , kde som sa smial, zabával a uvoľnil sa z pracovného napätia. ()
Reklama