Režie:
Michael GiacchinoScénář:
Heather QuinnKamera:
Zoe WhiteHudba:
Michael GiacchinoHrají:
Gael García Bernal, Laura Donnelly, Harriet Sansom Harris, Eugenie Bondurant, Kirk R. Thatcher, Leonardo Nam, Al HamacherVOD (1)
Obsahy(2)
Za temné a ponuré noci se ze stínů vynoří tajná skupina lovců monster a po smrti svého vůdce se shromáždí ve strašidelném domě prastarého rodu. Při podivném a děsuplném vzpomínání na vůdcův život jsou lovci vyzváni k tajemnému a smrtonosnému soupeření o mocnou relikvii. Čeká je noční lov, který je nakonec přivede tváří v tvář nebezpečnému monstru. (Disney+)
(více)Videa (1)
Recenze (252)
Svým způsobem typická "Marvelovka", ale přesto svým způsobem unikátní a jiná než ostatní. Tento relativně kratičký film je stylizovaný do podoby starých černobílých filmů s typickými chybami filmového pásu s tím, že je tam vidět v pár případech jen červená. Rychle to odsýpalo a bylo to občas i lehce vtipné. Sice se jedná o zajímavý film, který vybočuje z jejich typického stylu, ale nejedná se o žádný magnum opus. Update 20.10.2022: Hodnocení měním na plný počet, protože mi film od té doby co jsem ho viděl docela utkvěl v paměti. ()
Zábavná černobílá jednohubka o partičce lovců monster, kteří se mají utkat o mocný artefakt. Díky krátké stopáži je to svižné, má to slušnou akci, masky jsou fajn a je tu i slušná dávka vtipu. Navíc se tu sešla i slušná herecká sestava se šmrncovní Laurou Donnelly na čele. Pokud by se Marvel ubíral tímto směrem, bylo by to fajn. 80% ()
Pocta nebo připomínka, což je jedno, starým hororům z Universalu osloví asi nejvíce skalní fanoušky. Skvostná černobílá kamera, hra světel a stínů, labyrint, lovci, krvekam a monstrum. Počítačové efekty použity účelně, maska je jako ze starých filmů, tedy fajn. Laura Donnellyová je stylizována do krásek původních hororů naprosto dokonale - jako by sem z nich zavítala. A Harrisová svojí démoničností strčí všechny lovce do kapsy... Snad jen oproti klasickým snímkům je zde krev. Galony krve. A to je v pořádku. Výborné. ()
Jelikož je to kratší, moje kritéria na oblíbení jsou menší a beru Vlkodlaka jako díl seriálu, kde též nečekám hlubokou sondu do charakteru postav, pokud je každý díl o něčem jiném. Ale celkově to bylo fajn. Obsahově sice jednodušší, ale po vizuální stránce dokonalé. Od černobílého vizuálu, který skvěle fungoval v kombinací s červenou barvou, po samotné natočení akčních scén, kde se nestříhalo jako o život. Skvělá byla rozhodně scéna na jeden záběr s cákanci krve na kameru a práce se stínem během přeměny, což vyděsí víc než pohled na přeměnu samotnou a vynechá se zbytečné CGI. Takže jo, fajn zábava, to uznávám. Bohužel "vtip" s bombou a odpálení zdi ukázal, že je to sice trochu jiný Marvel, ale zároveň v určitých aspektech stále stejný pitomý Marvel, který narve humor kamkoliv, aby si to odškrtli, a je jim jedno kam, tj většinou blbě a tam, kde se nehodí :( taky bych ho vůbec nedávala... ()
Galerie (15)
Photo © Disney+
![Vlkodlak: Noční lovec - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/733/166733796_309017.png)
Zajímavosti (13)
- Skladba a grafika na počátku filmu odkazuje na Special Presentation od CBS, které se vysílalo v roce 1973. (Kubaaa97)
- Werewolf by Night se poprvé objevil v komiksu „Marvel Spotlight #2“ z února roku 1972. (JerryMalfoy97)
- Když vypravěč (Rick Wasserman) vypráví o Ulyssesovi Krvekamovi, je vedle jeho postavy epitaf znějící: „Ulyssess, sedmý syn Krvekamene, byl zabit a byl zabit při posledním úplňku v roce a konečném krveprolití.“ (Kubaaa97)
Několik filmů ročně, několik seriálů ročně a od letošního roku to vypadá i na dávku několika speciálů ročně. Marvel Cinematic Universe nadále rozšiřuje a díky nadále velkému úspěchu se může rozvíjet a díky barvitosti různorodých postav tak trochu koketovat s různými žánry. První projekt z sekce Marvel speciálů je ovšem něco, co u Marvel Studios jen tak nevznikl. Speciálu Werewolf by Night (v překladu ještě ucházejícím způsobem přeložený Vlkodlak: Noční lovec) se chopil skladatel Michael Giacchino, kterého není ve filmových kruzích dvakrát nutné připomínat, samotné materiály poté lákali na inspiraci monster filmy z 30. - 40. let a vizuálem a atmosférou něco v Marvel Cinematic Universe dosud neviděného. Tenhle halloweenský speciál je ve finále paradoxně něco jako předčasný vánoční dárek. Milovníci filmů s klasickými monstry ze stáje Universal jako Frankenstein a Mumie s Borisem Karloffem či Dracula s Belou Legusi si rychle přijdou na své, kdy Vlkodlak: Noční lovec rázem působí skoro až milostným dopisem něčemu, co do jisté míry bylo v době svého vydání stejným fenoménem jako je aktuálně MCU. Samotný Giacchino ostatně prohlásil, že je fanouškem hororů a rozhodně jim svým filmovým debutem neudělal medvědí službu. Dost pravděpodobně se jedná o nejlepší poctu starým klasikám ze stáje Universal za hodně dlouhou dobu a především se svět MCU skutečně představuje v novém a dosud neviděném světle, které je i díky fenomenální práci s osvětlením rozhodně svůdné. Giacchino si dle očekávání složil pro svůj filmový debut i soundtrack a jako zkušený skladatel moc dobře ví, že hudba samotná dělá hodně. I soundtrack Giacchina má sám o sobě retro nádech, kdy skutečně ve svých nejlepších momentech zní přesně jako soundtrack nějakého toho starého monstrum filmu. Černobílý obraz (s trochou připepřením po vzoru Schindlerova seznamu) sám v tomto ohledu dělá hodně a právě tací, kteří již staré horory z 30. let vnímají jako přežité a dnes neskousnutelné zboží, mají u Vlkodlaka: Nočního lovce preventivní zákaz vstupu. Vlkodlak: Noční lovec si z těchto starých filmů totiž bere to nejzásadnější i nejvýraznější a pro mnohé půjde o neskousnutelnou překážku, především co se týče vzhledu titulního monstra, které dle očekávání připomíná vzhled Vlkodlaka z filmu roku 1941. A i v tom tkví to strašně sympatické kouzlo. Giacchinovi nedělá práce s atmosférou, především se ovšem nebojí kousnout do masa. Důkazem je pravděpodobně nejbrutálnější scéna v historii MCU (Doctor Strange v mnohovesmíru šílenství si své prvenství dlouho neužil), která jde skutečně na hranu možností v rámci ratingu. Příjemné je naopak sledovat, že Giacchino zvládá na vedoucí pozici vést dialogové sekvence i solidní akční scény, celkově se poté na vizuál Nočního lovce nejde vynadívat. A Man-Thing je nejen svým designem, ale poměrně výrazně nastíněnou hloubkou pravděpodobně tou nejzajímavější postavou celého seriálu, kdy snad jeho přítomnosti není v rámci MCU konec. Především dynamika mezi ním a Jackem Russelem je nakousnuta skvěle. Právě Gael García Bernal je v titulní roli dalším důkazem toho, že Marvel u obsazování hlavních rolí nešlape vedle a i když Bernal nemá příležitost ke kdovíjak výraznému hereckému koncertu, jeho výkon je bravurní. Stejně tak se dá vynachválit Laura Donnelly jako Elsa Bloodstone a funguje i casting jednotlivých vedlejších rolí. Čerpáním z hororových klasik pro pamětníky a lidí s bravurním vkusem se odráží i jasně daná zápletka s jasně daným vyobrazením postav, stěžovat si na to právě u něčeho jako je Vlkodlak: Noční lovec by ovšem byla chyba. Giacchino je totiž pořád šikula, který navíc očividně dostal velmi volnou ruku a s ucházejícím kašpárkem sehrál velké divadlo. Vlkodlak: Noční lovec dokazuje, že si MCU nejen může dovolit aktuálně experimentovat, ale ty experimenty navíc nemusí propadnout průšvihem. Neskutečně kouzelná záležitost, která na jednu stranu vdává holt výrazné kapitole kinematografie a na té druhé předvádí bravurní stylizovanou podívanou, která otvírá dveře k dalším tak trochu jiným a svěžím záležitostem. Jestli se Michael Giacchino náhodou skutečně chopí režie Bladea s Mahershalou Alim, po Vlkodlakovi: Nočním lovci by rozhodně nebylo těžké se na film začít těšit. I když by se totiž Blade v jeho uchopení nejspíš musel bez podobné stylizace, Giacchino v různých disciplínách ukázal, že je nejen výtečný skladatel, ale očividně se v něm skrývá i nadějný filmař.... () (méně) (více)