Obsahy(1)
Slavný dirigent Pierre Morhange se vrací do Francie na matčin pohřeb. Setkává se tu s dávným spolužákem Pépinotem, který mu řekne, že také jejich učitel hudby už zemřel. Učitelův deník vrací Pierra do starých časů: píše se rok 1949 a talentovaný Clément Mathieu přijímá místo v internátní chlapecké škole, jejíž chovanci - divocí, problematičtí chlapci, často sirotci - rozhodně nejsou studenty ochotnými pronikat pod jeho vedením do křehkých tajemství hudby. Tyranský ředitel školy Racin se domnívá, že na žáky platí jen přísnost. Clément se však rozhodne, že vsadí na metody, které jsou blízké jeho srdci. Oříškem se pro něj stává právě Pierre Morhange, chlapec s ďábelskou povahou, ale andělskou tváří - a nádherným hlasem. Ten stojí v samém středu učitelova boje o duše ztracených chlapců a krásu světa. Mathieu začíná prostřednictvím magického světa hudby měnit životy svých svěřenců navždy. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (181)
Vcelku jednoduchý a předvídatelný motiv filmu. Líbí se mi prostředí, ve kterém se děj odehrává - kulisy, kostýmy i celková atmosféra - vše spolu ladí. Ve filmu nejsou žádné překvapivé dějové zvraty, jen pár emocionálně silných scén - především chlapecké chóry, ze kterých mi naskakovala husí kůže. Hudební ztvárnění v tomto případě předčí samotnou dějovou linku. Závěr filmu je velice milý. ()
Mimoriadne dobrosrdečný, ak nie úplne originálny alebo vzrušujúci. 6/10 ()
Clément Mathieu (Gérard Jugnot) dostáva miesto v internátnej chlapčenskej škole, ktorá je skôr niečo ako polepšovňa kde sú tí menej zvládnuteľní chlapci. Clément sa chce s chlapcami viac spriateliť a spraviť z nich chlapčenský spievajúci zbor. Či sa mu to podarilo tak to nechám na každého uvážení. V každom prípade neskôr vo filme deti spievajú naozaj nádherne a je to med na uši (či ako sa to hovorí hehe). Kratší, milý "filmík", ktorý ukazuje to, že niekedy rebelantské správanie je krikom o pomoc, ktorú niekomu niekto nevedel poskytnúť a s väčšinou pubertálnych detí sa dá pracovať. V tomto filme je nepochopiteľné správanie riaditeľa školy, ktorý sa správa stále inak a to pripisujem aj kratšej dĺžke tohto filmu, kedže nedokázal dobre rozvinúť osobnosť riaditeľa, ktorý mal byť tým zlým elementom. Koniec nie je veľmi podarený a čakal by som od neho niečo viac buď niečo dojímavé, alebo zaujímavejšie, ale čo sa dá robiť. Napriek nejakým výčitkám je to vskutku veľmi zaujímavý podnetný film, ktorý môže čo to napovedať o správaní detí a ako k nim lepšie pristupovať. Princíp zlého a dobrého musí byť vždy zachovaný (zlý dobrý policajt), aj v rodine by to tak malo fungovať. Toho zlého deti nenávidia, ale neskôr o pár rokov si ho oveľa viac vážia. ()
Tyto a podobné půvabné exkursy do historie mě vždy fascinují. Nahlédl jsem do starého francouzského ústavu pro výchovu obtížně vychovatelných dětí, bavila mě banda uličníků s dobráckým učitelem a vychovatelem i despotickým ředitelem - nepatrná připomínka Knoflíkové války. Pravda, scénář, je trochu jednoduchý, má však hlavu a patu. Film doprovází příjemná hudba. Konec filmu uzavírá sympatická pointa. Zkrátka, kdo není cynik, toho film potěší a zahřeje. Francouzi umí a Gérard Jugnot je výborný herec. ()
Ale jo, pekny film v cele s vybornym Gerardem Jugnotem. Scenar me sice zklamal, jinak jsou vsak filmy ze skolniho prostredi ruznych internatu, detskych domovu vdecnym tematem, ktere nabizi spoustu prostoru pro vztah ucitel vs. zak. Pri sledovani tohoto filmu jsem vsak mel pocit, jako bych uz v minulosti neco podobneho videl. Nijak originalni, presto hezky natocene a zahrane. Lepsi prumer, ale nic zvlastniho. ()
Tuctový příběh, který existuje v dost různých obměnách (Společnost mrtvých básníků, Píseň pro chudého chlapce, Hichki...). Nicméně pořád ještě je to film, který má alespoň nějakou vypovídající hodnotu (i historickou) a není nudný, což se cení. 70% ()
62. Zlatý Glóbus za rok 2004 - nominace (1) - Nejlepší cizojazyčný film - Francie ()
Krasný film, který zapůsobí na city, ale do 5* mu něco málo schází, takže ode mne jen 4,5* ()
Rošťáci, grázlové, lumpové a jiní pobudové nedělají učitelům nikdy moc dobře. Vždy to pro ně znamená co největší vypětí sil na to, aby je tak trochu napravili. Ale pak je to obrovská radost vidět, že se to povedlo. A takové podobná témata jsou už skoro tak opakující, jako útoky mimozemšťanů na planetu Zem, kterou pak zachrání americký prezident s hrdou US ARMY. Ovšem u ,,Slavíků" se mládež nenapraví rákoskou, nebo sexy učitelkou, u které všichni studenti slintají a zírají s otevřenou pusou na ni a učitelka se udiveně ptá ,,Co se to s vámi děje?" (to už odbočuji asi do jiného žánru). Ale k věci. Tady si studenty získá učitel hudbou. Ano HUDBOU. To by se mu u mě asi nepodařilo, páč neumím zpívat a francouzskými chorály by si moje srdce asi nezískal (skončil bych jako stojan). Nutno dodat, že je to způsob originální a že to hodně ubíjí to klišé s novým úspěšným učitelem (zkrachovalým zpěvákem) a to je fajn. A co je víc fajn, tak to je to, že se na to hezky kouká a má to spád. Trošku mi vadili některé vydřené plakací scény (nejsem moc cíťa, který brečí u Ulice), které se podle mě moc nepovedli. Jinak fajn odpočinkový film. Ale na našeho Igora to prostě nemá. Zasloužených 80% ()
Nádherný film o skladateli, který se šťastnou či nešťastnou náhodou stane vychovatelem v internátní chlapecké škole plné "grázlíků". I když si dal dopředu slib, že už se k hudbě nebude vracet, chlapci z tohoto ústavu mu navrátili chuť do života a lásku k hudbě, kterou tolik miloval. Po relativně krátké době se ukazuje, že hudba je i dobrým výchovným nástrojem a že mezi chlapci jsou i někteří zvláště nadaní. Pro hudbu však nemá pochopení ředitel ústavu, mrzout, nelida, který nedělá nic pro chlapce, protože má rád jen sám sebe. Jak se s tím hlavní hrdina, vychovatel Morhange vypořádá? ()
Tak tento film dokáže zasáhnout na pravém místě... Hlavně zpěvěm... Pojďme více zpívat a méně se hádat a prát... ()
(7,5/10). Vřelý a hřejivý snímek z francouzské internátní školy. Je to moc krásný film, který divákovi předkládá naprosto nádherné pěvecké výkony chlapeckého sboru. Tato věc dělá Slavíky v kleci výjimečným filmem. Ostatní okolo je takové bezstarostné a tak trochu na obláčku. Scénář občas předvádí zajímavé kličky, které mu však divák milerád odpustí. Věřím, že ke konci filmu oko nejednoho cynika nezůstalo suché. ()
Přání otcem myšlenky. Nedovedu si představit, že by malý plešoun předělal gaunera pomocí zpěvu. Gauner se předělat nedá. Sám jsem gauner, co hodiny zpěvu nenáviděl a po učitelce střílel broky pristolovou vzduchovkou. V hodinách matematiky jsem dával pozor a chtěl na vysokou. To mělo význam, hodiny zpěvu mi pouze zprotivily vážnou hudbu. Tento film je prostě kravina, ale krásná kravina, díky hudbě. ()
Slušně natočené, bez nějakých překvapení a fint, předvídatelné a sladké jako chlapečci ve sboru. I když to jsou největší sígři, stanou se z nich jako zázrakem skvělí zpěváci a na vylomeniny zapomenou. A ten jejich vychovatel je docela strašně napsaná postava. Maminkám se to ale bude určitě líbit. ()
Už jsem si ani nepamatoval, čím mě tenhle film dostal. Je to hudba. Hudba, kterou zrovna nijak zvlášť nemusím, ale tady to sedne parádně. Je to tak lidský a zajímavý a hudba potom vždy nechá všechno vyprchat, aby začaly nějaké jiné potíže. ()
Není to nejhlubší film, pravda, ale pro mě to byl emotivní zážitek. Jednoduchý, téměř groteskní příběh s mnoha úsměvnými momenty a s ohromně laskavým učitelem. Jistěže to bylo od začátku prvoplánovaně natočené jako dojemný příběh, kterak učitel "plešoun" naučil ty sígry přes noc krásně zpívat ve sboru...ale mě to vůbec nevadilo a žmoulajíc kapesník, jsem si film náležitě užil. ()
Jsem na váhách, protože jsem si jasně vědoma toho, že se tady trošku kupčí s city. A to věřím v sílu umění a vím, jak dokáže obohatit a prozářit život. Stejně jako setkání s laskavým člověkem. Jen je toho na mě tentokrát až příliš. ()
Nie som sentimentálny, ale myslím, že filmov ako tento nie je nikdy dosť. ()
Příjemný film, který mě upřímně řečeno celkem překvapil - čekal jsem od něj daleko méně. Děj už sice všichni známe z mnoha jiných filmů, stejně jako všechny postavy, ale i tak se na to pěkně kouká. Kluci zpívají, ředitel řve, Jugnot výborně hraje... Co mě nepotěšilo byl ustřihnutý konec (který přišel jako rána z čistého nebe asi o půl hodiny dŕíve, než jsem ho čekal) a chabý scénář. I přesto se ale rozhodně jedná o film kvalitní. ()
Tady zajistila minimálně dvě hvězdy (jestli ne tři) jenom ta hudba. Srdce mi plesalo, když jsem tu krásu poslouchala. Bez té hudby by ten příběh nebyl tím, čím je. A opačně to platí jakbysmet. Prostě, když se řekne "Slavíci v kleci", vybaví se mi úžasný Jean-Babtiste Maunier a jeho stejně úžasné Caresse sur l´ocean. Krásný film. ()
Reklama