Režie:
René ClairScénář:
René ClairKamera:
Georges RauletHrají:
Annabella, René Lefèvre, Raymond Cordy, André Michaud, Vanda Gréville, Constantin Siroesco, Jane Pierson, Paul Ollivier, Armand Bernard, Édouard Francomme (více)Obsahy(1)
Chudý malíř Michel (René Lefèvre) dluží všem ve svém okolí. Je zasnouben se svou sousedkou Béatrice (Annabella), ale zajímá se i o jinou dívku, krásnou Vandu. Béatrice daruje jeho sako kriminálníkovi jménem Děda Tulipán, který se v jejím bytě ukrývá před policií. Michel ale zjistí, že měl v kapse saka los, který v loterii vyhrál hlavní výhru a umožnil by mu splatit všechny dluhy a začít nový život. Začíná tak honička, která Michelovi i Béatrice obrátí život naruby. (ČSFD)
(více)Recenze (17)
Jej... Nějak mi ten Clair vůbec nevyhovuje.. Až tady jsem si uvědomil jak nemám rád muzikály a hlavně muzikály, znásilněné groteskou. Tanec, radost, ztřeštěné honičky, klasické komediální twisty a to vše jako pozadí k téměř archetypálnímu příběhu o výherním loterijním tiketu, který spíš otráví než zaujme. Nicméně mnohé zde stojí za vyzdvihnutí. Práce se zvukem - zvuk je na svou dobu na profesionální úrovni a zároveň je zde použit aktivně k rozvíjení gagů a příběhu.. Co mě ovšem zaujalo nejvíc, byla místy podmanivá téměř surrealistická mizanscéna... ()
Výborný kousek Reného Claira, který už naplno pracuje s možnostmi zvuku... Ve svižném tempu je nám vyprávěn příběh dvou mladíků, žijících v bytě, který si nemůžou dovolit, dvou žen, z nichž jedna je skromná a stálá, druhá přelétavá a materialistická, jednoho mafiána a především jednoho losu na milión... Bylo to veselé, svižné a vtipné, takže jsem tomu klidně prominul poněkud zvláštní konec. Člověk by nevěřil, že je to tak staré... ()
René Clair vzal to nejlepší z němých filmů, přidal k tomu zvuk (který je opravdu inteligentně využit a není tak pouze jednou z atrakcí filmu) a zaobalil to do jedné naivní, nicméně veselé historky o tom, kterak jeden věčně zadlužený nájemník vyhraje milion... A musím říct, že doost dlouho jsem se tak u filmu nepobavil. ()
Vzhľadom na to, že Milión je predovšetkým komédia, tak Clair vymyslel výbornú východziu zápletku. Stratený tiket, ktorý môže zmeniť život hlavnému hrdinovi a možno aj jeho okoliu, tak môže spôsobiť a spôsobí množstvo komických situácií a jedná sa o akýsi komediálny archetyp. Ďalej tu máme milostný trojuholník až štvoruholník a vzťah dvoch kamarátov, to preto, aby sme sa zžili s postavami a aby film mal aj dušu. Všetko Clairovi vychádza, Milión má spád, vie, kam kráča, to v porovnaní s Nech žije sloboda! a dočkáme sa aj kúzelnej romantickej scény v divadelnej scenérii. Možno by sa dal príbeh zakončiť viac elegantne, je jasné, že sa tiket nájde, no tak sa proste iba niekde nájde, chcelo to trochu viac originality. Každopádne princípy nemej grotesky vo zvukovom filme tu výborne fungujú. Podobne ako u bratov Marxovcov. ()
Rozcuchaná, skvelo natočená, ale pre mňa osobne akosi nie veľmi vtipná comedy. René Clair je vizuálny rejža a slovné pingpongovanie mu veľmi nejde. Aspoň nie v tomto prípade. Úvodné sekundy filmu, kde sa prenášame po strechách mesta, sú najlepšou a vizuálne najopulentnejšiou sekvenciou snímku. Padá mi sánka, aby mi nakoniec Frantík priniesol len nedotiahnutú grotesku. ()
Buď tento film za 80 let od svého vzniku silně zastaral a nebo hlášky typu ,,Dluží mi dva měsíce!" - ,,Mně zase nájem!" vzbuzovaly spíš rozpaky než úsměv už tenkrát... Závěrečná pasáž v opeře je sice slušná zábava (i když taková Noc v opeře, natočená jen pár let po Milionu, je mnohem větší síla), ale jinak film nenabízí nic moc navíc než jednu z nejohranějších zápletek, naivitu, předvídatelnost a dost podivná muzikálová čísla. ()
Muzikály moc nemusím a nezmění to ani fakt, že je to první muzikál vůbec. Důraz byl kladen spíše na zvukovou stránku a smysl a děj pak trochu unikal. ()
Komedie vybroušená k dokonalosti plná zvratů a překotných honiček. Skvělá je práce se zvukem, hlavně při parodickém operním představení. A navíc se pořád dívat na krásnou Annabellu.... ()
"Milión" mi přišel lepší než "Ať žije svoboda", ale stále mám s těmihle francouzskými komediemi trochu problém. Není to něco, co by mě naprosto odrovnalo. "Milión" má ale skvěle sladěnou komediální i hudební rovinu a v tomhle směru rozhodně táhne. Navíc je zde vidět lepší přechod na zvukový film, a to i z technického hlediska. ()
[2,5*] "I die." "You die." "He dies." Pri hodnotení tejto odľahčenej komédie, zaradenej do zoznamu 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete, som musel prižmúriť jedno oko a zohľadniť dobu vzniku (raná éra zvukového filmu). Jej zápletka je totiž dosť plytká, založená na povrchných ľúbostných pletkách a dosť trápnom uctievaní peňazí (milionár tu je takmer za Boha). V podobne plytkom duchu je i značne zvetraný humor, vychádzajúci z grotesky (postavy sa tam neustále naháňajú, len zriedkakedy je dôvod na úsmev). Film je zaujímavý a novátorský hlavne tým, ako je hudba priamo zakomponovaná do príbehu. Lenže ani tá hudba, žiaľ, za veľa nestojí, poväčšine je taká jednoduchšia (skandovaná, pochodová). Najviac ma na filme zaujala postava sympatickej Béatrice (výborná Annabella), ktorá sa vie krásne udobrovať a pôvabná scéna opernej árie (so spomínaným udobrovaním), ktorá nepostráda ani výborný humor a ani výbornú hudbu. Ku koncu filmu našťastie aj ten príbeh konečne naberie na obrátkach (celkom zaujímavé putovanie saka). "Who's paying for this?" "What a question! You are." ()
Když chcete točit muzikály, ale nemáte žádné písničky. Hudebně a „tanečně“ je film úplně stejný jako Ať žije svoboda. Zápletka jednoduchá a neuvěřitelně nepříjemná na sledování. Tedy aspoň mne osobně, bohužel, rozčilovala naprostá předvídatelnost všeho, co se ve filmu událo. Plusové body přičítám za první záběr na město a za scénu v opeře, kde se konečně aspoň trochu zpívá a kde je možné vysledovat jisté náznaky invence. ()
Jeden z prvních muzikálů ještě experimentuje s formou a narativní stránkou, ale celkem se mu daří vytvořit z toho ten správný koukatelný guláš (myšleno pozitivně). Směs grotesky, dialogové komedie s hudebním filmem tedy funguje přibližně 2/3 stopáže... poslední kousek už je lehce slabší, ale pořád má co nabídnout. ()
Úvodní vstup do ohraničeného děje, jenž se pomyslně odehrával uvnitř skořápky se slovy: "Tak mi Vám to tedy budeme vyprávět!"### Claire s poněkud mírnou opatrností vstupuje do nového období triumfálního zvukového revoltu v kinematografii, jenž mu i přes počáteční ostych a nevěřícnost(snad většiny tvůrců a kritiků) přináší megalománské bouřlivé úspěchy. Opatrností využití zvuku, ale šetřivostí slov. Jednoduchý příběh o dvou zamilovaných a o honbě za ztraceným losem s výhrou nebyl z hlediska děje příliš originální. Naopak jeho stylistické zpracování bylo jedinečné - forma hudebního vaudevillu zúročena. Clair staví zvukové efekty, hudbu i dialogy do kontrapunktu s obrazem a vizuálními gagy. Nejvýstižněji lze poukázat na tento fakt ve dvou sekvencích, a to za prvé:na jevišti divadla probíhá parodie operního představení a v průhledu dva zamilovaní si vyznávají upřímnou lásku, a za druhé:tahanice o kabát, v němž má být ukryt los, je doprovázena hlukem a křikem ze sportovního utkání.###Konečné zatažení opony-"tak proto se všichni tolik radujem" Slova vypravěčů, která se proměnila v celý muzikál, uzavřela celou veselici po nalezení nejen výherního lístku, ale také důvěry k milé bytosti. ()
Klasická francouzská taškařice, která nezestárla ani o jediný den. Hudební vložky dobře oživují příliš jednoduchý příběh, příjemná podívaná. 75%. ()
Kouzelný francouzský snímek spojuje komedii s muzikálem a od každého si bere tak akorát, aby nebyl moc hlučný nebo bláznivý. Hlavní hrdina, chudý umělec, má na dosah milion, ale výherní los se zatoulá do saka zločince na útěku. Při hledání ztraceného lístku se dostane až do divadla, kde vystupuje jeho dívka, která se s ním nebaví, protože flirtuje s jinou. Na konci se vše urovná na jedné velké tancovačce, kterou uspořádali jeho věřitelé. ()
Po prvním záběru, předznamenávajícím úvodní jízdu v Hitchcockově "Psychu", následuje nepřetržitý, občas vtipný rej pohybů, slov, zvuků a tónů. Paříž je bohužel ateliérová. ()
Reklama