Režie:
Vlasta JanečkováScénář:
Karel ŠiktancKamera:
Milan DostálHudba:
Vadim PetrovHrají:
Vladislav Beneš, Michaela Kuklová, Petr Kostka, Jana Hlaváčová, Jana Březinová, Marta Vančurová, Radovan Lukavský, Vlastimil Zavřel, Petr Štěpánek, Věra Kubánková, Petra Hanžlíková-Tišnovská (více)Obsahy(1)
Šimon, řečený Spravedlivý (V. Beneš), jednou spatřil za mrazivým oknem překrásnou, ale smutnou dívku (M. Kuklová), do které se rázem zamiloval a vydal se ji hledat až do končin na okraj světa, kde vládly dvě urozené sestry – Pravda a Lež (J. Březinová a M. Vančurová) – k nerozeznání si podobné. Jenže jak najít dívku, o níž neví ani jak se jmenuje a kde bydlí? A mohou mu Pravda a Lež pomoci, když je Šimon nerozezná? Krásné panovnice Šimonovi kladou překážky, může se jich zeptat na tři otázky a musí poznat, která z nich mluví pravdu. Než se mu ale podaří krásnou dívku zbavit prokletí, čeká ho ještě řada zkoušek… (Česká televize)
(více)Recenze (50)
Československá nadmíru povedená televizní pohádka o hledání lásky třeba na konci světa, jež je jasným důkazem, že i krásný a zamilovaný večer se může ráno změnit v zuřivý boj o vlastní čest. Jo a v hlavní roli řekněme průměrný V. Beneš jakožto Šimon, řečený Spravedlivý, dále zaujal P. Kostka, J. Hlaváčová či M. Kuklová. R. Lukavský jako komoří dvou imaginárních bytostí Pravdy (M. Vančurová) a Lži (J. Březinová) byl vynikající. Dále pobavily groteskní postavy služebné N. Divíškové, jež chodila denně kontrolovat totálně vybydlený statek nebo hluchý chasník V. Zavřel ve vycpaném kabátci. V pohádce V. Janečkové, jež nezapomněla do malé role Pána z Půlnočního dvorce obsadit svého elegantního manžela P. Štěpánka, je v podstatě dokázáno, že i naivní hlupec, symbolizovaný v tomto případě Šimonem, neboť jméno své dívky uhodl až třetí pokus, co jej předtím vyslovil, může dojít ke svému štěstí, což je pochopitelně v reálném životě naprosto vyloučeno. ()
Takovej zvláštní paskvil studiových interiérů a přírodních exteriérů. Hvězdné herecké obsazení, ale čím blíže se to dostává k hlavním postavám, tím ubývá sympatičnosti a hereckých výkonů. Beneš s tupým výrazem a značné kolísavou inteligencí a nemastná neslaná Kuklová k sobě do divný herecký křeče strhávají i takové matadory jako je Kostka. Celkově to není špatný, ale tak nějak zdlouhavě otravný, že by člověk dal cokoliv za to, aby hlavní hrdina nemusel vymýšlet další kostrbatou větu obsahující křečovitou "hanu" a už mu konečně došlo, že to je to slovo, co hledá. Vyznamenání za dějový zvrat proti celkem lineární logice filmu má scéna s rozdělením dvojice Beneš-Kostka u vrat a následující scény, třeba u čarodějnice. Logiku to nemá, ale překvapilo. Jedno shlédnutí jsem zvládnul, další bych ani nemusel. ()
Tohle je hodně zvláštní pohádka, a hrát tam místo Kuklové a Beneše charismatičtější herci, myslím, že by nebylo co řešit. Úvod je poněkud zdlouhavý, vypadá spíše jako psychologické rodinné drama o manželovi s botama z toulavý kůže a chudákem ženskou uvázanou k domácnosti, ale pak přijde konečně na pohádkové motivy a děj jde dopředu každým záběrem, vše má své místo a smysl, do sebe logicky zapadá, dokonce i nějaká ta hláška se objeví... (Jediné, co mi u této pohádky vždy vadilo, tak že slovo „hana“ ve smyslu pohana jsem v životě snad nikdy nepoužil, a tady to hlavní hrdina použije třikrát.) Scény u Pravdy a Lži jsou dokonalé, jako z podivného snu. Plusem jsou i exteriéry, slušná kamera a dobrá hudba. A samozřejmě Vlastimil Zavřel jako „drobeček“. - EDIT: Po dalším a dalším zhlédnutí oceňuji i ten úvod, který je vlastně paralelou k možnému pozdějšímu vztahu obou mladých. Hlaváčová má skvělé hlášky ohledně "rodinné pohody". Stále víc se mi líbí tajuplnost obou dvorců, včetně "ať se propadnu". Lukavský je jako snový muž. Jen mi vadí, že po odkletí se nevrátil Hany otec a jejich služebnictvo, jak ti k tomu přijdou, že se propadli, zmizeli, a nic? Tohle jediné není domyšlené. ()
"Nevěř mu nic !! Je jako bečka a snědl by potah i s postraňkama !!" - "Co řikala ??" - "Aaale.. Že jsou všecky ženský stejný !!" ;) Tak tahle studiovka, byť poněkud netypická, dokonale potvrzuje několik skutečností, o nichž už jsem psal několikrát, totiž jak moc platí pohádky za silně nedoceněný žánr, když absolutní většina diváků s nesmyslně pokřiveným mýtem v hlavě o tom, komu jsou vlastně pohádky primárně určeny, tvrdohlavě odmítá, že by je vůbec sledovala, čímž tedy většinu této tvorby odsouvá mezi nejsilnější guilty pleasure, a dále dokládá, za jak trestuhodně nedoceněnou filmařku lze považovat paní Vlastu Janečkovou, která těšila několik diváckých generací a na tom pomyslném žánrovém trůně seděla dobré tři desítky let, ačkoliv jí tedy v posledních letech bohužel fatálně došel dech !! Vlasta Janečková v devadesátých letech pozvolna změnila stylizaci svých pohádek prostřednictvím menšího ústupu od studiových kulis směrem k exteriérnímu natáčení, čímž sice stvořila velmi atypický hybrid, který se tak vlastně stal jakýmsi tuzemským subžánrem přesně na pomezí mezi pohádkou filmovou a "papundeklovou", když tak z daných témat většinou ten potenciál přímo mačká a dává tak rčení za málo peněz hodně muziky docela nový rozměr !! Za naprosto nezbytné stavební kameny úspěchu podobných projektů lze bez diskuze považovat vedle dobrého scénáře kvalitní herecké obsazení, o němž by se však v tomto případě dalo dost polemizovat, když Janečková na straně jedné vsadila na své osvědčené koně v čele s nepřekonatelnými Petrem Kostkou, Radovanem Lukavským či Petrem Štěpánkem a naopak dost riskovala s Michaelou Kuklovou a Vladislavem Benešem v hlavních rolích, k nimž zde má očividně velká většina spoustu výhrad !! Kuklová, dnes již naprosto odepsaná dík výběru svých rolí, jako zakletá dívka Hana v poloze bezmocné naivky vlastně nemá, co zkazit, navíc tehdy ve čtyřiadvaceti se na ni ještě moc hezky koukalo, zato s Vladislavem Benešem, dnes uznávaným a nesmírně vytíženým dabérem, už je to tak nějak na hraně, rozhodně si nemyslím, že by neuměl hrát, on prostě každému nesedne, ale ten jeho podmanivý hlas jasně naznačuje, z jakého důvodu si ho Janečková vlastně vybrala, a rozhodně také jeho Šimon zvaný Spravedlivý měl působit hodně civilně a tak nějak odrážet a zosobnit právě tu spravedlnost, což se myslím docela podařilo !! Ostatně všimněte si, jak tvůrci jakoby stavěli casting na schopnostech dikce a hlasových předpokladech, přeci Beneš, Lukavský, Přeučil, Kostka, Vančurová, Štěpánek, Zavřel, Hlaváčová, ty bych mohl poslouchat až do aleluja, tento aspekt rozhodně stojí za povšimnutí i s přihlédnutím k faktu, že sám spolutvůrce Karel Šiktanc dlouhá léta psal pohádky pro rozhlas.. No, a co se týká scénáře, bez něhož se prostě kvalitní pohádka natočit nedá, na což v posledních letech naši tvůrci tak nějak zapomínají, pak jméno Karla Šiktance, samizdatového básníka, novináře a výtečného spisovatele se jeví jako jedna velká jistota, ačkoliv opak je bohužel pravdou, on totiž Šiktanc své scénáře bohužel svěřoval do rukou velmi špatných režisérů, čímž logicky uškodil především sám sobě.. Tentokrát však spolupráce s Janečkovou nemohla dopadnout zle, a tak byly všechny stěžejní prvky jeho neuvěřitelně inteligentní pohádky s přesahem využity bezezbytku, když nadchne mimo skvostných a chytrých dialogů využívajících krásy jazyka především to polidštění motivů pravdy a lži, spravedlnosti i dalších, navíc Šiktanc právě tu ceněnou ponurost příběhu vyvažuje jednak vtipnou linkou kolem Jedové báby a jejího mírně retardovaného syna Kuby v podání výborného Zavřela, při těch jeho dialozích se vám prostě nemůže nevybavit Homer Simpson, a pak i tím neustálým hašteřením mezi muži a ženami se spoustou geniálně přízemních hlášek, čehož budiž ta Kostkova ze závěru snímku jasným důkazem: "Celá patálie je v tom, že jsou Pravda a Lež ženskýho rodu !! Bejt to mužský, bylo by na světě jako v pokojíčku !!" ;) Co však Pravdu a lež činí naprosto jedinečnou záležitostí, je její potemnělá atmosféra podpořená bezchybným hudebním motivem Vadima Petrova a rozhodně i těmi exteriérovými sychravě podzimními záběry z pečlivě vybraných lokací, ta atmosféra prostě prýští takřka z každého záběru především při famózní pasáži na Půlnočním dvorci, to už je čistá duchařina !! ;) Z mého pohledu se jedná o jednu z nejlepších režisérčiných pohádek a rozhodně i jednu z nejatmosféričtějších vůbec, jíž k dokonalosti mnoho neschází !! () (méně) (více)
Srdeční záležitost. Atmosféra z této pohádky doslova prýští, nejvíce si vychutnávám sekvence ze zakletého půlnočního dvorce a audienci hlavního hrdiny u dvou sester, z nichž jedna mluví pravdu a druhá lež. Herecky velice silné (Kostka, Vančurová, Březinová, Kubánková, Štěpánek, Lukavský, Hlaváčová) a koneckonců i ta Míša Kuklová zde ještě za něco stála. Mezi pohádkami Vlasty Janečkové můj favorit. ()
Reklama