Režie:
Jean-Jacques AnnaudScénář:
Gérard BrachKamera:
Claude AgostiniHudba:
Philippe SardeHrají:
Everett McGill, Ron Perlman, Rae Dawn Chong, Franck-Olivier Bonnet, Peter Elliott, George Buza, Joy Boushel, Matt Birman, Stéphane Drouet, Hélène GrégoireObsahy(1)
Jeden z nejambicióznějších experimentů 80. let, kterým se u diváků i kritiky proslavil tvůrce i u nás známých filmů. Podobně jako později v Medvědovi se ve filmu vůbec nemluví (když si odmyslíme umělou "řeč" pralidí a jeho gestické vyjadřování). Ve jménu symbolické zkratky Annaud konfrontuje typy člověka, vzdálené 10 000 let (australopitekus žije s neandrtálcem a mají za sousedy obyvatelé z dob neolitu), nechce být archeologickou rekonstrukcí. Strastiplná cesta trojice pravěkých lidí za získáním ohně není jen snahou o přežití, ale i cestou za "polidštěním". Trojice hrdinů začíná chápat pojmy jako láska, přátelství či smích. Vedle velkorysé režie (technicky obtížný film byl natočen za pouhých 13 týdnů) patří ke kladům díla výrazná patetická hudba, krásná kamera (kanadské, skotské a keňské exteriéry) a starostlivě vybraní herci. Film byl natočen podle románu J. H. Rosnyho a z oscarového klání roku 1983 neodešel nadarmo - získal Oscara za masky. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (265)
Před mockrát moc lety žil pravěký prapračověk, který moc toužil po ohni. Pak potkal praženu, která už tenkrát byla chytřejší než prachlap, a ta ho naučila pořádně prašukat, a nakonec mu i tu jiskřičku vykřesala. Udržet 100 minut pozornost diváků bez kloudného slova, a ještě neopomenout pár vtipů z doby kamenné, to vůbec není špatné. Zajímavý komentář: kobejn ()
Oscar 1 : Masky ()
1, Boj o ááátrr je jeden z "troch slávnych Annaudových filmov z 80. rokov", teda stopercentný zážitok; 2, Ron Perlman je najpresvedčivejší pračlovek v dejinách filmu; 3, Jean-Jacqueasove kobercami polepené slony a levice s prilepenými "šabľovými" tesákmi sú stále omnoho presvedčivejšie než Rolandove digitálne variáce na Manfreda a Diega. Výborná vec, hoci znalci prehistórie by určite namietali - napr. nie je dôvod, aby pračlovek začal zhnusene vypľúvať mäso, keď nájde v pahrebe ľudskú lebku - kanibalizmus bol v tých časoch niečo absolútne bežné a normálne... ()
Annaudova vize pravěku je taková, jaký s největší pravděpodobností byl, drsná, neučesaná, nekompromisní a krutá. Jeho precizní režie, společně s prací maximálně soustředěných herců, kteří si místo slov museli vystačit pouze se základními zvukovými a výrazovými prostředky, vytvářejí naprosto jedinečnou a neopakovatelnou atmosféru, ve které se kromě jednoduchého děje najde místo i pro pár odlehčujících momentů, přes několik poeticky laděných sekvencí až k naprosto fascinujícím zážitkům mezi něž je třeba rozhodně započítat setkání se stádem mamutů. Nezvyklý, ale o to více působivý divácký zážitek! ()
Nemůžu jinak, než dát 5 hvězdiček. Film jsem viděl několikrát a pokaždé mě dostal. Jak maskami, tak dějem, atmosférou, stylem natočení, prostě vším. Annaud je skvělý režisér, jenž mě ještě nikdy nezklamal a tady to platí dvojnásob. A k hercům jen tolik - McGill i Perlman jsou úžasní. Jakoby je vytáhli rovnou z pravěku... ()
║Rozpočet $12,5milióna║Tržby USA $67,400,000║Tržby Celosvetovo $-║ V celku prínosový film ale určite má ešte nejaké tie rezervy, čo by sa dali vylepšiť. Z technického hľadiska boli najvydarenejšie tvory mamuty z toho čo bolo vo filme predvedené, levy až tak moc do koncepcie nezapadli, aj keď snaha bola, taktiež masky ľudí boli buď presvedčivo spracované ako pri útoku kmeňa podobného takmer opiciam alebo niekedy len dosť zjednodušene ako u kmeňa hľadajúceho oheň. /55%/ ()
Jean- Jacques Annaud je experimentátor. Každý svým dílem zkouší něco nového, nové postupy a nové příběhy. Drží si již mnoho let velmi vysokou úroveň hlavně díky svému stylu, který je čistý a vizuálně podmanivý. Boj o oheň je pro diváka docela těžkým filmem hlavně pro udržení pozornosti. Celých 100 minut sledovat skupinu nebo pár neandrtálců, kteří mají daleko ke gestikulaci natož k řeči, jak putují pro oheň do vzdálených lovišť. Nestáčí krásná kamera pro diváka, který bude pravděpodobně usínat nudou. Přesto všechno je Boj o oheň filmem, který by měl každý vidět, protože tohle téma asi už nikdo nikdy nenatočí. ()
Dokonalá syntéza představ moderního člověka o pravěku, době, kterou abstraktně rekonstruujeme pouze z dochovaných archeologických nálezů a jakéhosi obecného povědomí na základě analogií s primitivními kulturami současnosti. Vize Jeana-Jacquesa Annauda je temná, syrová, ale přesto pozitivní a symbolická. Nejhodnotnější entita v životě předhistorického člověka - oheň (ne náhodou je většina dávných pohanských svátků spojena právě s ním - pálení čarodějnic, Ohnice...) a obtížná cesta k jeho získání, to je námětem filmu, který si vystačí beze slov a náročných počítačových efektů. Trikové scény jsou natočeny bravurně a přesvědčivě. Annaudovská ,,cesta do pravěku" je cestou metaforickou - cesta tří zástupců slepé vývojové větve antropoidních opic odkudsi od řeky Neandertal v okolí dnešního Dusseldorfu do neznámých končin k získání ohně je vlastně i cestou evolucí, časem a dějinami. Na jednom místě se tu setkávají se svými evolučnímu předchůdci (australopiteky) i následovníky, druhem homo sapiens. Neandrtálský člověk tentokrát vyhrává a zakouší cosi, co mu v reálu bylo asi odepřeno - až o mnoho stovek či spíše tisíc let pozdější city a pocity typu lásky, smíchu atd. V souboji evolučních faktorů a vlivů totiž prohrál a napjaté hominizační lano natažené mezi primáty a homo sapiens sapiens nikdy nepřelezl... Příroda si prostě vybrala jinak. Přesto je Boj o oheň krásný a přínosný film...a také názorná lekce antropologie... ()
"Hotra! Hotra!" Bez ohně není žití. Ani pro jedince natož pro klan. Podobenství, u kterého můžete klidně i vypnout mozek a užít si ho čistě jako dobrodružný film. Ovšem o hodně se ochudíte. Výpravou je to přímo úžasné; zvláště lokace. Však se také natáčelo v Kanadě, ve Skotsku, na Islandu či v keňských národních parcích. Nádherná kamera i hudba, která zde plní větší roli než se může na první poslech zdát. A upřímně, může film, ve kterém napětím nedýcháte při pouhém rozdmýchávání ohně, být vůbec špatný? Zvláště když se v něm jeden z hlavních hrdinů směje naprosto stejně jako náš Človíček. ()
rozpočet : $12.5 million tržby americké : $20,959,585 ()
Třebaže se Annaud nedrží zdaleka všech faktů, která má o životě pravěkých lidí věda k dispozici, podařilo se mu vytvořit působivý snímek. Úspěšně v něm zprostředkoval to, co věda příliš neumí. Dává diváku možnost zažít pocit moci pravěkých lidí, kterou oheň přináší, strach, že ho ztratí i naději, že ho opět naleznou. Beze slov a s mnoha zapovězenými výrazovými prostředky, které nebyly neandrtálcům vlastní, v nás herci i tak dokáží probudit empatii. A právě scény s ohněm patří k těm nejemotivnějším. Vždyť mít či nemít oheň, může znamenat žít či zemřít. Sapienti tento boj vyhráli, díky kouzlům jako bylo rozdělání ohně či woomera - vědomí jejich vítězství ve spojení s Annaudovým filmem nám tak dává nahlédnout na evoluci jako na proces sice přirozený a nevyhnutelný, nicméně lemovaný bezpočtem smutných tragédií. Krutý Darwin proti, z tohoto pohledu laskavějšímu, Lamarckovi. Poznámka na okraj: Je setkání sapientů s neandrtálci inspirováno teorií, že neandrtálci se křížili s rannými sapienty? Film nám nabízí hned tři pohledy na to, jak k tomu mohlo docházet... A ještě malý SPOILER na závěr: uvědomte si, jaký objev byla dnes tak haněná misionářská poloha! ()
Pokojne Boj o oheň (natáčaný tri mesiace všade možne, od Škótska cez Kanadu po Keňu) označme za jeden z najexperimentátorskejších filmov 80. rokov. Dôvodov je požehnane: dej zasadený do mega-dávnej minulosti našej planéty, o ktorej sa bežne sto filmov ročne nenatáča, k tomu umelá praveká reč pre účely tohto filmu špeciálne vytvorená autorom knihy Mechanický pomaranč a odvaha renomovaného francúzskeho režiséra kvôli intenzívnejšiemu divákovmu zážitku postaviť proti sebe živočíšne (ľudské?) druhy, ktoré sa v realite stretnúť nemohli (neandertálec, australopitekus). Strhujúce a originálne. A Ron Perlman samozrejme k tomu. ()
Film, kterej urcite stoji za zkouknuti, protoze takhle ciste pravekej film me zadnej jinej nenapada. Ale i pres to a pres fakt, ze ma film docela vysoky hodnoceni, to zas takova parada neni, ale mozna jsem jen cekal moc. Nevadilo by, ze pribeh je super jednoduchej, ostatne to k tomu patri a ani mi nijak nevadilo, ze se tu nemluvi, ale jen vydavaj ruzny zvuky, i kdyz jeden kmen "mluvil" docela solidne. Horsi je to ale s tim, ze je film misty dost stereotypni a sem tam se dostavuje lehka nuda, protoze se kolikrat nic moc nedeje. Taky jsem kolikrat nevedel, na jakyho pracloveka zrovna koukam nebo co se zrovna resi. Nicmene vizualni stranka filmu je paradni, vsichni skutecne vypadaj jak pralidi, paradni prostredi a sem tam nejaky praveky a paradne udelany zvire. O to vic bijou do oci misty aspon podle me nesmysly (vsichni zarostly a najednou perfektne oholena prazenska atd.) a taky mi prislo, ze Annaud narval do jednoho mista nejak moc prelomovejch zalezitosti, jako zjisteni, jak vyrobit ohen, vyroba nadob a podobne. No a pak tu je par komickejch momentu, nevim, jesli umyslne nebo fakt na odlehceni, ale obcas jsem se i zasmal, treba kdyz je particka uveznena na strome a sezere vsechno listi, nebo kdyz se mejou v rece, pribehne nejakej prasak a vomrda jim prdele. Celkove lepsi 3*. ()
Boj o oheň je podle mě velmi zajímavým snímkem jak co se týká herců a děje, tak i několika věcí k zamyšlení, které divákovi předkládá. Je to totiž boj nejen s přírodou, ale i s osudem. A musím říct, že podle posledních záběrů filmu ten boj s osudem prohráli. Hlavní hrdinové totiž jsou neandrtálci, tedy vývojová větev člověka, která na svém stupni vývoje stagnovala mnoho statisíců let. A pak si jednoho dne příroda řekla "A dost, tudy cesta nevede." a vytvořila novou mutaci člověka. A tento člověk během následujících tisíciletí nahradil neandrtálce, tak jako oni předtím nahradili své předchůdce, kteří zase nahradili někoho jiného. Ve skutečnosti neandrtálec nemá vyvinut čelní lalok tak, aby měl i abstraktní myšlení, kvůli čemuž se přizpůsobuje velice dlouho a těžce oproti modernímu člověku. Takže by pravděpodobně nic jako smích nebo lásku cítit nemohl. A ani si nejsem jistej, jestli by vůbec mohl neandrtálec a moderní člověk mít potomka, protože když vezmu akvarijní rybičky, který se liší minimálními detaily, tak mezirodové páření nejde, případně potomek pak není rozmnožování schopen. Exteriéry jsou nádherný, jeden vedle druhýho je ráj na zemi a přijde mi, že z každé země vybrali ten nejhezčí kousek. Připomínalo mi to trochu Lovce mamutů (a nebylo by na škodu, kdyby je taky někdo zfilmoval, i když si nedovedu představit kdo, aby to nezmršil, protože Karel Zeman už umřel). Je jen s podivem, že tento film vyhrál jedinýho Oskara, i když když se podívám na soupeře toho roku (Gándhí - režie film a herec, Tootsie - vedl. herečka, Sophiina volba - herečka), až tak neuvěřitelný to není. ()
Zatím poprvé a naposled jsem viděl takhle dobře udělaný pravěký film. Režisér si sice nehraje na nějakou věrnou antropologickou rekonstrukci, ale jen k dobru věci. To, že se zde stýkají lidé (pravěké tlupy) na různé vývojové úrovni, nemůže vadit. Narozdíl od českých štorchovských pokusů se zde šlo cestou co největšího přiblížení pravěkého člověka, tak jak skutečně asi žil, vypadal, jaké měl zvyky, dovednosti či myšlení. Tito pralidé tedy nemluví. Aspoň my jim nerozumíme a oni se dorozumívají pouze gesty a skřeky. Všude sálá primitivismus, ale primitivismus krásný, pro nás romantický (zejména doma v teple). Vidíme, že víno, ženy, zpěv v pravěku existovalo jen v trochu modifikované formě: žrádlo, ženy, oheň. Oheň to je síla, kdo ho má, je pánem. Zároveň i zde však platí štorchovská pravda: ráno nikdo neví, bude - li večer živ. Záměrně srovnávám se Štorchem. Přestože jsou jeho knihy, co se historicko-archeologické věrohodnosti, na to dost bledě, přesto v sobě skrývají nejedno kouzlo, které přitáhne spoustu lidí k zájmu o prehistorii. A proto bych byl rád, kdyby se někdy natočili Lovci mamutů trochu "annaudovsky". ... Krásná kamera, nádherná příroda, úžasné herecké výkony, co víc chtít. Maximální spokojenost, v rámci žánru neoddiskutovatelných 100%. ()
Velmi zajímavé, na druhou stranu také velmi náročné na udržení pozornosti. Ne snad kvůli zpracování, spíš ta látka (postavy vydávají pouze jakési skřeky a nemůžou konat žádné složitější činy) je na stominutovou stopáž poněkud... stereotypní. ()
Místy až legrační kolem sexu, ale jinak velmi sympaticky dotažená myšlenka... ()
Boj o oheň aneb Jak hloupý neandrtálec k chytré nevěstě přišel. Annaud mě znovu přesvědčil, že jeho hlavní síla je v tom, jak krásně umí malovat na filmové plátno. Příběhu a postavám jsem moc nevěřil, ani Annaudově pokusu o nějakou nadčasovou výpověď stylem "pravěk v kostce". Její historická hodnota je navíc značně nejistá, stejně tak jako filmová výpověď (např. značně křečovité roubování jakýchsi nám srozumitelných sociálních vazeb a vztahů). Ale kouká se na to celkem hezky a znovu jsem si potvrdil, že Ron Pearlman má fakt držku, kterou neskolí opravdu žádná maska. ()
O co by byl chudší filmový svět, kdyby se v něm před lety neobjevil Jean - Jacques Annaud? O hodně. Jasným důkazem toho je jeho v pořadí třetí a zároveň první velký film - Boj o oheň. Celý film má úžasnou atmosféru dobrodružných knih pro mládež s nádechem fantasy, i když jejich lyrika je tomuto vyprávění na hony vzdálena. Cynik by řekl, že se jedná o prolog z Kubrickovy Vesmírné odyssey, roztažený do sta minut. V akčních scénách je nebývale realistický (vlci), ani s erotickými scénami se moc nepáře (krom té poslední připomínají spíše páření opic). Zárukou přesvědčivě naturalistického vyznění jsou rovněž skvělí herci. Everett McGill, představitel především menších rolí zločinců, bouchačů a vypatlaných lampasáků, se zde dokázal výtečně vžít do postavy Neandrtálského člověka. Rae Dawn Chong (komu to jméno nic neříká - holka co pomáhá Arnoldovi v Komandu) jsem vůbec nepoznal a výtečný debutující Ron Perlman nechává spekulovat o Darwinově teorii, že by člověk skutečně mohl pocházet z opice. O nejlepším filmu z pravěku se mohou vést spory. Faktem je, že Boj o oheň je nejrealističtější, nejvýpravnější (scéna s mamutama je přímo omračující) a nejniterněji zobrazuje pouť nejen za ohněm, ale i za láskou a poznáním sebe sama. Jenom nečekejte romantiku Štorchových románů. Boj o oheň smrdí potem, špínou a spáleným masem z mamuta. 95%. ()
Čtvrt století stará, ambiciózní sonda do našich předalekých počátků. Ukázkový výlet tří nejzdatnějších bojovníků do nelítostného světa, s maximálně soustředěnými herci, několika odlehčenými místy a neučesaným experimentátorstvím Jean-Jacquese Annauda aneb občas se třeba během cesty ranní šalinou rozhlédněte kolem sebe!! Chování některých spolucestujících taky působí dosti syrově:-) ()
Reklama