Režie:
Makoto ŠinkaiHudba:
TenmonObsahy(1)
V paralelním světě, kde bylo Japonsko v roce 1974 rozděleno na dva státy podléhající vlivu USA a Sovětského svazu se odehrává příběh o snech, lásce přátelství a samotě odloučení. Dva kamarádi, Hiroki a Takuya, si na severu Jižního Japonska staví tajně vlastní letadlo, aby přeletěli přes hranici na ostrov Hokkaidó, kde stojí záhadná nebetyčná věž, a odhalili její tajemství. Když se k nim připojí jejich spolužačka Sayuri, uzavřou přísahu, že k věži doletí za každou cenu. Po čase ale Sayuri bez rozloučení zmizí, cesty obou kamarádů se rozejdou a trvá dlouhé tři roky, než se začne jejich společný osud znovu naplňovat. Válka mezi oběma částmi Japonska je na spadnutí, výzkum paralelních vesmírů a změny reality, které způsobuje obří věž, ohrožují celý svět a sny, které se zdají spící Sayuri, hrají důležitější roli, než by kdokoli čekal. (Karmin)
(více)Videa (1)
Recenze (80)
Král všech kýčařů Šinkai sice zase natočil obrovský romantický kýč, jenže tentokrát nemám problém říct, že to vlastně vůbec nebylo špatné. Ona je to totiž taková pohádka se zajímavými sci-fi prvky, která si na nic víc ani nehraje a tím pádem s ní nemám tolik problémů. Spíš je tu Šinkai v určitých věcech i lepší než třeba v 5 centimetrech za sekundu, protože tu třeba má i životnější postavy (kromě ústřední ženské, tam asi neustále bude tvořit jeden a ten stejný typ ženy, po které pravděpodobně nejvíc touží) a dokonce tu jsou i nějaké skutečné emoce, sice v strašně (místy až protivném) kýčovitém viuzálu, ale opravdu tu jsou a Šinkai se je nesnažil tvořit pouhým vydíráním a kýčem, jako to udělal u výše zmíněného filmu. Taky tu celkem hapruje tempo a ve výsledku to určitě není nic geniálního a silného, co bych musel vidět znova, popravdě je to spíš jen průměr, ale stejně mě to spíš potěšilo než naopak, protože mi to ukázalo, že dokážu něco od Šinkaie snést a dokonce z toho něco mít. A navíc jeho filmy u mě mají stoupající kvalitu, takže se třeba dočkám takového jeho filmu, který se mi bude fakt líbit! No... uvidím. Tolik na to zase nesázím, ale to jsem nesázel ani u Luca Bessona a jak to včera dopadlo... 3* ()
Makoto Shinkai (réžie i scénář) nám podává úděsnou formou (1. zdlouhavou, 2. zbytečně zmatenou a časově rozházenou) příběh, který na první pohled působí velmi sympaticky a propracovaně, ale při bližším kritickém zamyšlení vyjde najevo, že je plný logických nesmyslů. Tak jedinou věcí, která dokáže zaujmout, je nádherně zvládnutá animace...60% ()
Tvorba Makoty Šinkaie se mi opravdu líbí a ani jeho první celovečerní anime není výjimkou. Základem jsou nádherná hudba, kresba a animace (tentokráte ještě hezčí než v Hoši no koe), které místy vytvářejí výjevy tak kýčovité, až jsou krásné (inu, jako v Hoši no koe). V těchto kulisách se pak odehrává zajímavý příběh tří přátel a snícího vesmíru (škoda, že ten je pouze načrtnut). Byť není Kumo no mukó, jakusoku no bašo tolik sentimentální, i děj a atmosféra nesou stopy Šinkaiova předchozího díla, a to je pro mě jasné plus. 9/10 ()
Je fajn, keď niečo pekne vyzerá. Je ale ešte lepšie keď je pekná forma aj adekvátne podporená obsahom. A tomu tak podľa mňa v Beyond the Clouds nie je. Príbeh je zaujímavý, tempo typicky japonsky pomalé, čo mne osobne vôbec neprekáža. Čo ma ale vie vytočiť je keď film nastoluje otázky a potom na ne neponúka odpovede (aj keď existujú výnimky alla Lynch). V Beyond the clouds bolo jednoducho príliš veľa vecí nevysvetlených (prečo začala vojna, prečo vežu postavili, aký bol jej účel, prečo vzniklo puto medzi vežou a Sayuri, prečo mali postavy sny so sebou navzájom atď, atď) aby som nad tým vedel prižmúriť oko. 7,5/10. ()
První Shinkaiův celovečerák, přestupní stanice mezi Hoshi No Koe a "Byosoku" zejména co do zápletky. Zatraceně hodně sci-fi, hodně emocí, zasněnost a osobitá poetická atmosféra "dalšího" příběhu dvou odloučených a hledajících se duší. Bohužel to skloubení žánrů (je tu totiž i akce;)) není úplně funkční, a rovněž stopáž je poněkud pridlhá. Však taky další - podle mě (zatím) vrcholná - Shinkaiova záležitost je skoro o půl hodiny kratší, a jede daleko hladčeji při daleko lepší komplexnosti. Kumo No Muko má několik velice hezkých momentů (a - jak jinak - i přehnaných kýčovitých obrazů), ale tempo je příliš rozvleklé i na některé záměrně tiché pasáže. Na výš než 70% nejdu, a děkuji pěkně, jeden pokus mi stačil. ()
Galerie (31)
Photo © ADV Films
![Kumo no mukó, jakusoku no bašo - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/315/160315722_520de4.jpg)
Zajímavosti (2)
- Operační systém Velociela, který napsali Hiroki a Takuya pro ovládání jejich stejnojmenného letadla, je systémem typu UNIX. (Xeelee)
- Film získal cenu Seiun v kategorii umění na 44. ročníku japonské SF Convention, cenu Special Distincion v kategorii Celovečerní film na Festivalu komiksů a animace v Soulu v roce 2005, cenu Silver Prize v kategorii Nejlepší animovaný film v diváckém hlasování na kanadském Filmovém festivalu fantazie a také ocenění v kategorii Nejlepší animovaný film na Mainichi Film Awards v roce 2004. (Shley)
Reklama