Režie:
Petr ZelenkaScénář:
Petr ZelenkaKamera:
Miro GáborHudba:
Karel HolasHrají:
Ivan Trojan, Zuzana Šulajová, Miroslav Krobot, Nina Divíšková, Karel Heřmánek, Petra Lustigová, Jiří Bartoška, Zuzana Bydžovská, Jana Hubinská, Jiří Bábek (více)Obsahy(1)
Co to znamená „být normální“ ve světě plném bláznů? Petr (I. Trojan) je třiatřicetiletý letištní skladník, co žije ve světě, kde se v každém člověku ukrývá kousek toho bláznovství, nebo se každý vykazuje jistou odlišností, co někomu nemusí připadat úplně normální. Jemu samotnému občas doma ožívá nábytek a přivydělává si jako „voyer“ soulože svých sousedů Jiřího (J. Bartoška) a Alice (Z. Bydžovská), kteří by jinak nedošli uspokojení. Petrův otec (M. Krobot) je zase vyhaslý hlasatel týdeníků ze sedmdesátých let, pro něhož je jedinou životní zábavou pozorování objevujících se bublin na hrdle láhve piva. A matka (N. Divíšková), co z těchto důvodů neustále analyzuje duševní stav svého manžela, posílá přes Petra s patologickou touhou všemožné balíky humanitární pomoci do katastrofami postiženého světa. Petrovi o nic nejde, jen žít normálním životem a být šťastný. A byl by jím, kdyby se mohl opět vrátit ke své bývalé přítelkyni Janě (Z. Šulajová). Ale aby ji získal zpět, přichází se zcela ztřeštěnými nápady, kvůli kterým se pak dostává do jedné absurdní situace za druhou… Za vznikem snímku stála stejnojmenná divadelní hra Petra Zelenky, která měla premiéru na prknech Dejvického divadla v roce 2001 a byla přeložena do pěti jazyků. Režisér se ji poté rozhodl s téměř totožnou hereckou sestavou převést do filmové podoby a v roce 2005 vznikla divácky úspěšná hořká komedie oceněná dvěma Českými lvy – za zvuk a za vedlejší roli pro Miroslava Krobota. Autoři pak o díle, v němž se rozdíly mezi normálními lidmi a blázny stírají, říkají: „Skutečné šílenství je stejně vzácné jako genialita nebo absolutní sluch.“ (Česká televize)
(více)Recenze (496)
Tentokrát bez sáhodlouhých komentářů, pouze s poznámkou a jakýmsi přiznáním, miluju pohled Petra Zelenky na film i život jako takový, zejména potom jeho smysl pro jemný (černý) humor, nadhled, ironii, sarkasmus, smysl pro absurditu, který je hodně podobný (blízký) tomu mému, ale zároveň schopnost ukázat a pojmenovávat věci (problémy) pravými jmény a srozumitelně (navíc vtipně) je podat. Je nesmírným potěšením a zážitkem zjištění, že je někdo schopen (i s pomocí vynikajících hereckých výkonů v čele s I. Trojanem, M. Krobotem a N. Divíškovou konče, přičemž na "náhodnou telefonistku ze Slovenska" Zuzanu Šulajovou se pro změnu více než příjemně kouká) na filmové plátno převést divadelní představení (byť hodně krácené) a současně vaše tužby. Protože tenhle snímek, to jsou především mistrně napsané (bizarní) postavy, následně se stejným úspěchem zahrány všemi představiteli, které mají navíc jednu společnou věc. Všechny se potýkají s "problémem" (někteří více, jiní méně úspěšně) zvaným ŽIVOT a najití si "toho svého" místečka v něm. Co říci k samotnému závěru?! Třešínka na dortu a typický Petr Zelenka tak, jak ho mám nejraději. P.s. SPOILER „Miluji vás. Pardon, už musím končit“. Takhle to umí podat snad pouze pan Krobot. p.p.s. a jedna lékařská rada (zdarma) závěrem, pokud to tedy už dávno nevíte. Já (přiznám se) jsem to doteď netušil. Průvodním znakem Alzheimerovy choroby jsou „divoké oči a nelekavost“. 92% s dovětkem, pokud (tragi)komedie, s notnou dávkou ironie, absurdity a život. nadhledu, potom (v tomto podání) kdykoliv a kdekoliv! ()
Taký pekný český milý film, ktorých je akosi podozrivo mnoho. Z deja si po čase skoro nič nepamatám, iba to, že bol dosť ťažko uveritelný. Inakosťou sa už napr. zaoberala Jedna ruka netleská, toto je ale o niečo vydarenejšie. Hlavne že to nie je nuda. Zelenkovi sa podarila aj atmosféra, letisko a tak. Po druhom pozretí by som napísal niečo zmysluplnejšie, ale asi k nemu nedôjde. ()
Já ty dvě hvězdičky nedávám proto, že bych byla z Příběhů nějak znechucená. Ve skutečnosti ve mě totiž nezanechaly žádný dojem. Postavy jsou švihlé (ale ne tím sympatickým způsobem) a těžko uvěřitelné, příběh trochu moc plochý a nezajímavý a chladně odvyprávěný. Líbila se mi jen kamera a hudba. A to u mě na tři nestačí. PS: Nemám nic proti slovenskému přízvuku, ale Jana Hlubinská ho má tak silný, že stejně nikdo neuvěří, že je Češka. Tak proč jí nenechat mluvit krásnou slovenštinou místo aby (kolegové Slováci mi odpustí) prznila češtinu? To snad česká postava nemůže mít slovenskou tetu? ()
Zelenka s nami hraje hru, ktorá má veľmi svojské pravidlá a v ktorej všetci (hádam s výnimkou jeho postáv) vyhrávajú, záleží len na konkrétnom divákovi, či na túto hru pristúpi alebo ho nechá chladným. Ja si osobne s pánom režisérom jeho hry zahrám vždy rád a všetky postavy a ich absurdné pitvorenie bizarnosťami šialeného života zhltnem aj s navijákom. Zelenkovo špecifické rozprávačské umenie, zručnosť viesť svoje charaktery do situácií, kontrolovať celú "hru", celé to divadlo (a tu treba povedať, že film bol založený na zelenkovej divadelnej hre), mať prehľad a dokonca aj istý nadhľad a odstup a rozprávať príbehy ľudí, ktorích bláznivý osud alebo snáď náhoda zviedli dokopy. Navyše absurdnosti síce šialené ale vo svojej podstate také milé a vtipné a predsa uveriteľné, že človek predsa nestráca pôdu pod nohami a neodcudzuje sa celá plocha príbehu. Zuzka Šulajová je krásna (len škoda, že nemá svoj pôvodný krásny hlások) Ivan Trojan je čudácky génius, všetko klape. Navyše je veľmi dobré pozrieť si vystrihnuté scény na DVD (ktorých je prekvapivo veľa) - tu musím povedať, že mi je ľúto, že sa tam nedostal ten králik na vysokozdvižnom vozíku a scéna s tým zeleným denníčkom, do ktorého si zapisovali mená politikov, ktorých odstrelili tam pán režisér MALA BYŤ !!! Na záver musím spomenúť, že páně Zelenku tvorivý prístup k práci s významovými rovinami, symbolmi a scenáristicko-filmárskymi skratkami a zároveň originalita a vtip pri dialógov ale aj v naračných postupoch sú brilantné. Akurát ten predvídateľný a až príliš (možno neúnosne) bláznivý záver a mierne preťahovanie ku koncu . . . ale na výsledku to v globále nič nezmení ()
S tímto snímkem mám zásadní problém v tom, že jsem si připadal jako někde v panoptiku. Vše je hrozně tlačeno na sílu a jednotlivé příběhy připomínají všechno ostatní, jen ne skutečný život. Těžko se pak jako divák dovedu do snímku jakkoli ponořit. Pochválit si tak zaslouží snad pouze Miroslav Krobot. Zbytek mi tak trošku lezl na nervy až sral. Humorná linka nefunguje prakticky vůbec - to zkrátka nebyl můj šálek kakaa. Přemýšlím, zda jsem se vůbec zasmál. A ta dramatická mě také nezaujala. Příběh je nudný až místy debilní. [15 %] ()
Tenhle film s Ivanem Trojanem mě moc nevzal. Asi na ty zelenkoviny tak nejsem... ()
Příběhy obyčejného šílenství mi přesně padly do noty. Citlivě hrající Ivan Trojan opravdu v podobě své postavy Petra zažívá denně malé šílenosti, které ovšem jeho životu dodávají správný náboj. Dále bych zmínil Miroslava Krobota, jehož naprosto charismatická postava je skvělou figurkou prolínající děj celého filmu. Tato tragikomická záležitost pro mě zkrátka byla nad výsost příjemnou záležitostí. :) ()
Petr Zelenka mne příjemně potěšil Knoflíkáři a Rokem ďábla, ale tohle se s výše zmíněnými perlami nedá srovnávat ani omylem. Jistě, Trojan je skvělý a totéž platí o Zuzce Šulajové, ale to ten film nezachrání. ()
Môj život niekto vzal, nastrihal, premietol na plátno - ja som tam sedela, dívala sa a smiala sa udalostiam, nad ktorými z opačnej strany kamery plačem. Neviem, či je toto obyčajné šialenstvo, obyčajní ľudia alebo obyčajné príbehy, ale mne sa to celkom páčilo. Nevadilo mi, že to nie je dokonalé, ani že to nemá tempo. Ale chýbalo mi niečo, čo by tie kúsky spájalo v homogénnejší celok. Zábery prírody /hoci aj letecké/ sú na to málo. Preto je to 3 a ½ *, ktoré budú ako štyri – aby ma neomíňali. ()
Navzdory všem šílenostem je to nejnormálnější Zelenkův film. Rozpohybování divadelní hry dopadlo nad očekávání dobře a s řadou scén si autor opravdu vyhrál (úžasný rozhovor chodce s řidičem popojíždějícím v zácpě, jízdy s vozíkem), ale stejně mi scénář připadal poněkud nedotažený. Řada hlášek má (podobně jako u předchozích filmů) slušnou šanci na zlidovění. Ivan Trojan je opět dokonalý, ale ještě víc mě zaujal Miroslav Krobot. To se skoro nechce věřit, že to je neherec ve své první roli (na divadle i ve filmu)! ()
Nedá se říct že bych byl nějak zvlášť nadšen (tedy určitě ne tak jako z Roku Ďábla), ale každopádně mě Zelenka zase dostal, stejně jako Trojan. Film má rozhodně slabá místa, ale některá místa jsou naopak úplně vynikající. Také nemá výraznější pointu (což je u Zelenky tak trochu zvykem), která tady opravdu chybí (rozhodně víc než v jeho minulých filmech). Jsou to slabší 4*, ale zklamán rozhodně nejsem. Jo, a není to nijak zvlášť vtipný film, některé "vtipné" scény mi přišli spíše dost smutné. ()
Průměr s několika silnějšími místy. Hlavně zpočátku. Možná jsem čekal malinko víc, možná jsem čekal úroveň Jedna ruka netleská, ale tohle je úplně jiný film. ()
Dlouho jsem se spojení Zelenka+Trojan vyhýbal, protože nepatřím mezi uctívače Ivana Trojana (existují ale i filmy-výjimky) a Zelenku jsem si (vůbec ale nevím proč) zaškatulkoval mezi filmy typu Jedna ruka netleská či Samotáři. O to víc jsem si Příběhy užil. Ve filmu se neobjevil jediný slabší herecký článek, vyčnívá Krobot (který si takhle u mě už podruhé vylepšuje dojem z Na vlastní nebezpečí), s potěšením jsem přijal Karla Heřmánka (obsazujte ho povinně do všeho lepšího!), sympaticky působila Zuzana Šulajová. Jeden z lepších filmů české produkce nové doby. ()
Vždy ma štval ten názov. Vštci predsa vieme, že sa tak vola Bukowskeho kniha... Ale film je to fajn. Ale už to nie je ono. Divnosť postáv je dobre podaná, ale KNOFLIKARI a SAMOTÁRI dokázali povedať aj čosi viac, než len zaujímavou formou ukázať život čudákov... ()
Opravdu hodně podivný film plný podivných lidí, kteří dělají podivné věci. Film je plný výborných herců ale nejedná se o komedii u které by se divák plácal smíchy do kolen. Ale film celkem příjemně plyne i když se tam občas dějí věci, které nemají rozumné vysvětlení. ()
Příběhy vyprávějí opět o „ulítlých“ podobách lásky, ale v různých generacích. Postavy se opět chovají trhle, ale poprvé je má autor očividně rád, nevysmívá se jim a neubližuje z chladného nadhledu, nekarikuje je z čiré zlomyslnosti. Vzdává se provokací pro efekt, rebelství pro pověst, „hlášek“ pouze pro vtip. ()
Film, ve kterém vidím postupem let stále něco nového. Při premiéře jsem si nebyla úplně jistá, co nám chce Petr sdělit, ačkoli se mi to líbilo trvalo pár let, než si to lépe sedlo. Jedna věc je divadelní představení, druhá film. Teď se bavíme o filmu, který mám ráda. Mrzí mě, že k němu píšu recenzi až pár dní po té, kdy nás opustila úžasná paní Nina Divíšková, její herecký koncert byl v tomto filmu parádní a film zase dostal další rozměr. "Baf!" ()
Na Petru Zelenkovi si nesmírně cením mnoha věcí. V „příbězích“ například krásně a přitom nesmírně přesně prokreslil charakteristiky jednotlivých postav. Skoro by to mohlo sloužit psychologům jako série modelových příkladů. Cením si na něm také umění střihu. Nejde tak daleko jako Alejandro González Ińárritu, ale princip je podobný. Zatímco Ińárritu záběry „přehází“, Zelenka jich pro změnu třetinu vypustí. Některé věci pak zůstanou nedosloveny. Zůstává na divákovi, aby si doplnil chybějící. Zelenkovy filmy právě proto nenudí svou konkrétností. Nechávají prostor imaginaci. A té je nám dnes zapotřebí jako soli... Celkový dojem: 85% ()
Zasazení hlavní postavy do prostředí letiště beru jako velké plus, takové zpestření příběhu. Začátek filmu je velmi povedený, asi i nejlepší část snímku. Herecké výkony docela slušné a drží to celé pohromadě trhlý scénář o tom, že všichni lidé spadají do "košíku" s označením šílenci:o)). Šulajová je kočka:)). 75 % ()
Lidé v kině se smáli. Kdyby v sále bylo světlo, asi bych musel napsat, že se za břicha popadali Nechci si dělat patent na to, že bych „Příběhy“ zcela pochopil, ale mně se ten film prostě nezdál vtipný Tedy, smál jsem se, to ano! Párkrát. Ve chvíli kdy se většina diváku mohla smíchy potrhat, já jsem však pociťoval mrazení v zádech. Říkal jsem si tohle přece není sranda! To není komedie! To je skutečně bolestivý film. Film o maximálním osamění, a touze skoncovat s ním. O snaze pohnout se svým promarněným životem o regál výš. Film působí jako rozvinutá epizoda z Ondříčkových Samotářů s tím rozdílem, že se tolik nesoustředí na to, být „cool“, být generační výpovědí. Asi nebude mít davy obdivovatelů tak jako tomu bylo u zmíněných Samotářů, ale pro svou nevtíravost na mně působil mnohem příjemněji. ()
Reklama