Obsahy(1)
3/60 Bäume im Herbst je tvořen statickými záběry na koruny stromů, které Kren pořídil během procházky parkem. Podobně jako v jeho další tvorbě je délka záběrů řízena na základě dopředu pečlivě sestavených schémat, která udávají filmu rytmus a navozují jeho celkovou atmosféru. Ta je podtržena také efektem světlé oblohy, ke které jsou do kontrastu postaveny tmavé siluety korun stromů. (MFDF Ji.hlava)
(více)Recenze (16)
Strom za stromem, epileptický střih, později přibude větví. A opravdu úžasný závěr - černá obrazovka! Nějakou hlubší myšlenku jsem v tom fakt nenašel. Nejlíp to ve svém komentáři shrnuje woody. 2* ()
Jakej závěr? ()
Kurt Kren dostal před 40 lety ve vídeňském lesíku epileptický záchvat a čístě náhodou měl zapnutou kameru... Taky vás tento děj tak nadchnul? Ten závěr je skvělý, to uznávám. Jen jsem ho jaksi nepostřehl :-) ()
Možná něco o pomíjivosti, plynutí času - opadávající stromy na podzim- , o tom, jak se tempo našeho života zrychluje, jak objektivně s vývojem společnosti, tak subjektivně s přibývajícími léty. ()
Ideologická Morseova abeceda dle Kurta Krena... Domnívat se, že Kurt Kren nevpašoval do svého díla nějaké sociální či politické sdělení, by bylo naivní a hloupé. Pro podporu tohoto tvrzení se sice dá namítnout: "Vždyť tam nejni nic než stromy," jenže chyba lávky. Kaštany, lípy, třešně, duby... Co druh stromu, to nacionální nebo politický symbol. Odrozenci, slované, komunisté, němci... A jejich střety, jejich období rozkvětu, doby úpadku i úplného dna (některé stromy mají listí, jiné nikoliv). Jak krásně Kren shrnul dějiny do pár záběrů. Škoda jen té vize germanizace Kanady, dub s javorem, to se nehodí! ()
Kurt Kren je fakt blázen, jeho filmy krátkometrážní snímky leckdy postrádají logiku a hlavně smysl. Též si myslím, že se mohou líbit jen a pouze jeho fanouškům, ale u Bäume im Herbst musím svůj názor trochu pozměnit, tohle totiž není vůbec špatné. Má to jak hlavu, tak patu, zároveň se v tom neztrácí autorův rukopis a hlavně je z toho cítit nějaká myšlenka, nejen originální nápad, který byl rozveden do nesnesitelného filmu. Škoda jen té délky, které na kvalitě ke konci dost ubírá. ()
Aká hlava a päta? Aký záver? Aká myšlienka? Kde? ()
Rychle (cca jednou za půl vteřiny a rychlost roste) se měnící záběry na stromy na podzim.. Zkráceno na polovinu by to bylo doopravdy milé ale takhle to začne jednoho kapánek nudit - i když ten závěr nemá chybu ;-) ()
Hmm, já si tedy nevšimla ni myšlenky, rukopisu, začátku, prostředku, konce, hlavy či paty...ale mám ráda zkroucené stromy, podzim a němčinu. ()
Po předchozí Kurtově tvorbě mi tohle přijde jako příjemný a zajímavý film. ()
Krenova meditace v pohledu na podzimní koruny stromů, doplněná zvukovým doprovodem. Velmi rozjímavá záležitost, při níž přichází na mysl bezpečí nekonečného plynutí , sny a kontinuita prostoru. ()
Toto video má zvláštní dar. Ač je hodně roztřesené, dovede uspávat. ()
...leckdy postrádají logiku a hlavně smysl. (cituji Dudka). No já bych to tak zle neviděl. Největším kladem tohohle filmku bylo, že se mi nechtělo zvracet ani v průběhu, ani po dokoukání... výhra. ()
Zakladateľ anglického štrukturálneho filmu Malcolm Le Grice považuje 3/60: Bäume im Herbst Kurta Krena za prvý štrukturálny film vôbec, kde je všetko dopredu striktne viazané pevnou číselnou schémou, takže keď si tu niekto myslí (viď komentár užívateľa Dudek), že "Kurt Kren je fakt blázen a jeho krátkometrážní snímky leckdy postrádají logiku a hlavně smysl" je tomu práve naopak. ()
Mihotání okének aneb flicker effect se vydal na procházku do parku a Rakousko získalo druhého Kubelku, čímž se definitivně zapsalo do dějin experimentálního (strukturálního) filmu. Už v 2/60 Kren stlačil filmové okénko pod práh vnímatelnosti a vytvořil tak něco, co se někdy nazývá sítnicová koláž - z nespočtu jednotlivě nezachytitelných lidských tváří se až ve vnímání diváka skládají tváře jiné, resp. invariant lidské tváře jako takové. U 3/60 však nenalézáme nové stromy či invariant stromu, ale posouváme se od celku k částem - od stromu k jeho listům. Vskutku, větvoví se může správným zamířením kamery a snížením počtu okének v záběru stát svou vlastní miniaturní součástkou, listem, s jeho roz"větvenou" žilnatinou. Aneb filmová synekdocha. Ale 3/60 navíc používá flicker effect beze zbytku, absolutně - divákova sítnice nachází ve filmu svůj odraz tak, jako větve stromů nově vytvářející obrazy žilnatiny listu zdvojují divákovy žilky v oku. ()
Tento snímek si netroufám hodnotit hvězdičkami, protože na něm nic k hodnocení není. Nebylo to úplně špatné, přece jenom je toto dílo na téma "strom" krátké, vystižné, ilustrativní. Strom, strom, strom. ()
Reklama