Režie:
René ClémentScénář:
Sébastien JaprisotKamera:
Andréas WindingHudba:
Francis LaiHrají:
Marlène Jobert, Charles Bronson, Gabriele Tinti, Jean Gaven, Jean Piat, Jill Ireland, Corinne Marchand, Annie Cordy, Ellen Bahl, Steve Eckardt, Marika Green (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Mellie nemá ani potuchy, že každý její krok sleduje záhadný cizinec, který ji napadne, hned jak její manžel odejde z domu. Celá věc ale bude mít pro oba nečekanou dohru. (Netflix)
Videa (1)
Recenze (148)
Francouzsko-italské drama, v němž se v hlavní herecké dvojici představuje poněkud nesourodý pár křehká M. Jobert a jako vždy charismatický a mužný Ch. Bronson. Nenápadná Francouzka zvaná Melie (zkrácenina od Melancholie) měla tu smůlu, že si ji vyhlédl duševně narušený psychopat, jenž unikl z léčení a znásilnil ji, načež mu Melie odpověděla ránou z brokovnice. Za zmínku stojí silně arogantní a odlidštěný manžel Melie, jakýsi navigátor pilota, jenž neustále cestuje po světě a nemá pro svou ženu příjemné slovo. Poté na scénu vstupuje s úsměvem od ucha k uchu (!) mimořádně tajemný muž, později představený jako plukovník Dobbs, jenž ihned obviní Melie z vraždy. Bronson v tomto snímku skutečně hraje velmi netradiční roli vzhledem k jeho repertoáru, neboť je neustále v dobré náladě, tak ukecaného jsem ho ještě snad neviděl a akční scény (kromě jedné) tentokrát vynechal. Navíc je divák udiven jeho skvělými dedukčními schopnostmi, jimiž dostává Melie do úzkých, avšak ta stále sveřepě zapírá svou vinu. V závěru snímku dojde k nečekanému rozuzlení, jež poněkud zvýšilo šance na vyšší hodnocení, neboť tentokrát se mi po většinu času jevil Clémentův snímek jako ryze průměrný. ()
Varování pro všechny ženy, které sní o manželství s pilotem, vile na riviéře, krásných bílých šatech a Charlesi Bronsonovi: po tomto filmu vás podobné sny – minimálně na zbytek večera – přejdou. Alespoň pokud jste citlivější povahy a špatně snášíte déšť, znásilňování, temné sklepy a hrubé zacházení ze strany tajemných cizinců… Cestující v dešti je další skvěle minimalistický krimi thriller z francouzské „staré školy“ – výborně obsazený, detailně propracovaný, s nepředvídatelným dějem, pečlivě budovanou atmosférou napětí, nejistoty a ohrožení, a sice ne úplně překvapivým, ale citlivě vypointovaným závěrem (a písničkou :). Charles Bronson si tu místo s harmonikou hraje s oříšky, ale není o nic méně znepokojivý, drsný a nečitelný. Marlène Jobert proti němu působí nesmírně křehce a její postavu nelze než obdivovat za kuráž a vytrvalost, s jakými čelí své stále beznadějnější situaci. Situaci, ve které je navíc úplně sama. Její matka je dotčená čímsi z minulosti, kamarádka (Bronsonova femme fatale Jill Ireland) není tak úplně tím, čím se zdá být, a manžel je poměrně nechutný cápek, zamilovaný až po uši – do vzpomínek na svého otce. Na film jsem se sice dívala za slunečného odpoledne, když jsem ale večer zůstala v domě (se sklepem, ale bez dvouhlavňovky) sama, zrovna klidná jsem nebyla. ()
Výstredný násilník v daždi. Jeho pohľad pripomína vraha z príbehu Studňa seriálu 30. prípadov majora Zemana a je jasné, že ublíži. No nie je to bez trestu - ublíži a je mu ublížené. Ktosi príde a chce vedieť viac. Metódy vyzvedania pravdy ale narážajú u zaťatej ženy na kameň. Kamufluje, predstiera sa na oboch stranách, pije sa, cestuje sa. Nájde sa telo, ale patrí inému. Náznaky, nejasnosti, nefungujúca komunikácia. Namiesto kompaktného príbehu európska pocitovosť a nejasné motivácie. Jedna pravda je však istá až veľmi -žena si nikdy neprizná, že spravila chybu. Do toho trochu násilia a o artom zaváňajúci thriller výsostne francúzsko/talianskej proveniencie je postarané. ()
Skvělý Mrkvička, a tím vše pozitivní končí. Dvakrát jsem u toho totálně usnul, protože to tempo a dialogy by mohly uspávat hady. Podle hodnocení jsem čekal strhující, anebo alespoň inteligentní film, ale nic z toho se nekonalo. Charismatický plukovník se ve skutečnosti chová jako vtěrka, a úlohu Melie mi bude někdo muset asi vysvětlit. Prostě jsme se s tvůrci nesešli, to se stává. ()
"Love, love." Ještě nikdy mě neznělo slovo "love", natož dvakrát za sebou, tak krásně, jako z úst charismatického chlapa Charlese Bronsona, který tak oslovoval křehkou krásku Marlène Jobert, do které jsem se asi zamiloval. Film který má v sobě plno tajemství a nevyřčených pravd je napínavý do posledního okamžiku. Je to jeden z těch mála skutečně silných příběhů, který sice skončí na obrazovce, ale ještě dlouho, předlouho pokračuje v naší mysli a to i díky nádherné hudbě mistra oboru Francise Laie. Film s velkým F a s hereckými výkony z kategorie nadstandartních doporučuji pustit ve večerních hodinách, tma je totiž velkým přítelem pro ještě větší prožitek z této filmařské dokonalosti. ()
Galerie (47)
Zajímavosti (9)
- V roce 1983 se Charles Bronson pokusil pro Cannon Films prosadit remake s tím, že by si zopakoval roli Dobbse, ale od plánů se nakonec upustilo. (Delock)
- Melie (Marlène Jobert) si na začátku svlékne punčošky a obě pověsí na křeslo za sebe. Po znásilnění se probere na posteli a jednu punčochu má opět na sobě. (vikkous)
- Šaty a topánky, ktoré počas filmu vystrieda Melie (Marlene Jobert), sú výlučne bielej farby. (Casador)
Reklama