Obsahy(1)
Existencionalistická dráma natočená na motívy divadelnej hry s rovnomenným názvom od slovenského spisovateľa Ivana Bukovčana. Príbeh desiatich zdanlivo náhodne vybraných ľudí umiestnených v pivnici jedného malého mesta počas nacistickej okupácie Slovenska. Pomaly sa začínajú vynárať fakty, vykresľovať charaktery a príbeh začína naberať nebezpečné tempo. (Marys)
(více)Recenze (40)
Obecně mám rád filmy odehrávající se na jednom místě v jednu chvíli, a ještě raději, pokud je to v hospodě či pivnici. Ne všechny jsou povedené, ale třeba Pasiáns nebo Konec velké epochy se mi líbily hodně. Úvod tohoto filmu mi trochu připomněl koronavirové nesmyslné předpisy, kdy rovněž platily omezení pohybu v nočních hodinách, a pobavila mne představa, že by takto honila policie lidi bez roušek po desáté v noci. Ale to jen tak bokem. Pokud jde o technickou stránku věci, líbilo se mi zde nasvícení, s tím si skutečně tvůrci hodně vyhráli, herecké výkony všech jsou excelentní, každému jsem jeho roli věřil), v textu občas zazní i jemný, nenásilný vtip, což odlehčovalo mírně celou situaci a nedělalo z toho prvoplánové drama. Postavy jsou poněkud excentricky přehnané, ale tady je to schválně, aby vynikly jednotlivé polohy a názory tohoto panoptika postojů a změn postojů, a také nejen oba odlišné konce dobra a zla, ale i ten šedivý prostor mezi nimi. Líbí se mi práce s dávkováním informací, samozřejmě (pro ty, kdo mě znají) křesťanské motivy účelně sem vložené a mysticky vše ozvláštňující. Jen se musím podívat na nějaký film s panem Chudíkem, kde nehraje takového prosťáčka jako zde nebo ve Spolužiakovi. ()
,,Dáva nám možnosť narobiť z ľudí zbabelcov, prašivcov a udavačov. Taký starý recept, ten váš major ho dobre pozná... (...) Človek nemá veľa možností, ale vždy má aspoň jednu možnosť: zostať človekom.“ S dramatem pana Bukovčana jsem se setkal ještě na střední jako student a z celé povinné četby na gymplu byl KOHÚT snad tím nejzajímavějším dílem, které oproti většině zbylých toho dost ve mě zanechalo a působí na mě úderně i v tomto filmovém provedení, které jsem si po letech zopakoval. Zápletce (spočátku částečně záhadného a nejasného) procitnutí skupinky lidí v uzavřeném prostoru se tu dostalo kvalitního zpracování dávno před tím, než ji plně začali využívat (mnohdy až lacině zneužívat) tvůrci horrorového žánru, a precizní vykreslení psychologie všech přítomných postav, s přesným zasazením do kontextu nacistické okupace dodává vyznění na uvěřitelnosti a tím i na silném diváckém zážitku. Když Fischl svěřuje svým rukojmím klíč, všichni se ocitají v závažném morálním dilematu... možnost na výběr s logickou argumentací se snadno probudí i v přihlížejícím divákovi, stejně jako v nejedné postavě: rebelského uprchlíka nikdo nezná, prostitutka není prospěšná pro společnost, starým lidem už moc těch let nezbývá... jenže v každém případě se za volbou oběti skrývá ztráta života, jenž má nenahraditelnou hodnotu. A to se stává v daném okamžiku nejen pohledem přidávajícím na depresi z možného vyústění, ale rovněž vrcholným spouštěčem prověření psychiky a povahy všech zúčastněných, jejichž charaktery se uprostřed krajně hraniční situace odhalí a projeví v plné nahotě bez přetvářky. Film je nejen mistrovsky napsaný a zahraný, ale režisérovi se podařilo rovněž v prostředí ponurého sklepa vykřesat silnou atmosféru, která se táhne celým dramatem až do kýženého rozhodnutí. [95%] ()
10 dospělých lidí + jedna nezletilá dívka je za 2.světové války po zákazu nočního vycházení zavřeno do sklepa a musí se vybrat, kdo z nich bude popraven jako preventivní vystraha za vraždu nacistického vojáka, aby zbytek mohl dál v klidu jít. Nejednoznačný úkol s morálním dilematem. Nebudou ve výsledku vrahové všichni?? Mám taky rád podobné konverzačky z jedné místnosti, kde se postupně odkrývají pravé charaktery jednotlivých postav. Zde navíc mělo prostředí skrýše sklepa v pivnici děsivou atmosférou, umocněnou ještě jedinou formou návštěvy zvenku v podobě slizkého zlomeného Němce, který byl dříve potlačován a nyní je na výsluní coby kolaborant a ostatní lidé ho většinou dobře znají a důvěřují mu. A celé to je takové studeně. A závěr je do poslední vteřiny jedno velké překvapení, které by mě nenapadlo a nebudu ho tedy prozrazovat. ()
"Najväčším nepriateľom Slovákov sú Slováci..." 1 mŕtvy nemecký vojak = 10 mŕtvych civilistov. Táto nemecká matematika platila na všetkých okupovaných územiach. Komorne ladená dráma si nekládla za úlohu ukázať vraždenie civilistov ani povýšenecké jednanie Nemcov, ale rozobrať situáciu desiatich náhodne chytených ľudí, ktorí boli v nesprávnom čase na nesprávnom mieste. Desať rôznych ľudí, každý iného spoločenského postavenia, desať rôznych charakterov a názorov. Desať ľudí rozoberá svoju situáciu v pivnici rodinného domu. Priestor dostáva každý z nich, v tomto je film naozaj profesionálne zvládnutý, ale predsa len najviac pozornosti na seba strháva trojica Króner, Chudík a Adamovič. Komornosť filmu vôbec nevadí, práve naopak. Umocňuje pocit stiesnenosti a bezbrannosti. Skvelá herecká zostava, výborné dialógy o živote a smrti a rôznorodosť charakterov, to všetko sú dôvody, prečo sa nudiť nebudete. "Ak sa do rána vrah nenájde, budete všetci popravení..." 80%. ()
-Největšími nepřáteli Slováků jsou Slováci.- Jak trefné, přičemž lze dosadit nejen Čechy, kteří dokázali za doby soudruhů trumfnout i gestapo, ale jistě, bohužel, i příslušníky jiných národů. Zdánlivě bezvýchodná situace je bezvýchodná do té doby, než se někdo odhodlá k činu. Otázkou zůstává, jaké povahy čin je, každopádně vše se posune určitým směrem. Místo hlobokomyslné recenze stačí jen film doporučit. Díky filmovému kolegovi pornogrind za doporučení. ()
Reklama