Režie:
František FilipScénář:
Pavla Petráková - SlancováKamera:
Jiří KadaňkaHudba:
Otmar MáchaHrají:
Ondřej Vetchý, Radovan Lukavský, Jan Přeučil, Jiří Bruder, Václav Sloup, Marcel Vašinka, Jiří Wohanka, Zdeňka Žádníková-Volencová, Jiří Šesták, Zdeněk Maryška, Lumír Olšovský, Radan RusevObsahy(1)
Sebevědomého a tvrdého panovníka by nikdy nenapadlo, že kdosi nahoře sčítá jeho špatné skutky, a nakonec přijde zasloužený trest. Teprve ve chvíli, kdy se stává vyhnancem a musí žít jako každý obyčejný člověk, tvrdě pracovat, aby se uživil, nachází nový přístup k životu. A nakonec se z něj stává moudrý a spravedlivý vladař... Pohádku podle literární předlohy Vojtěcha Martínka napsala Pavla Slancová. Režisér František Filip tu poskytl zajímavou hereckou příležitost Ondřeji Vetchému v roli krále a stejně tak Zdeňce Volencové-Žádníkové v dvojroli královny a Adély. (Česká televize)
(více)Recenze (33)
Něco tak hloupého už jsem dlouho neviděl. ()
Trikově hodně jedinečná, až neuvěřitelná záležitost. A k tomu zápletka jak z Blížence... ()
Nevalně natočená náboženská agitka, která by se vyjímala někde za Zjevením Janovým (taky je to jenom sen). Františka Filipa si vážím, ale jeho porevoluční tvorba, tak jako u mnoha jeho souputníků, stojí za-nestojí za nic. ()
Nestihla jsem úplný začátek, takže jsem nevěděla, co že se tam motá ten poustevník s kořínky jako dějotvorná figura. Ondřej Vetchý je (a myslím, že tenhle názor se mnou sdílí tak 85% ženské populace napříč věkovým spektrem) zatraceně fešnej chlap a jako pyšný panovník je tak důstojně nesnesitelný, žádný směšný nafoukaný piskoř, že to jeho oblibu u divaček nikterak nesnižuje. I když ano - ke své královně, a že mu vybrali výbornou, Zdeňka Žádníková je jednou z mých velmi oblíbených představitelek princezen a královen, protože je neuvěřitelně sympatická a tu vše odpouštějící vlídnost nikdy nemám problém jí věřit, se chová celkem hnusně. (Stejně stojí za zamyšlení, proč jsou partnerky těch chybujících vladařů obecně napsané tak, že jim stačí jedna na půl huby řečená omluva za roky ústrků a ony se rozpláčou, vše odpustí a ještě se div za to, co na nich dotyčný páchal, samy neomluví.) Konec mě zklamal, chlapec má trochu úžeh a je z něj jinej člověk? Strážný se sice třese strachy, ale v podstatě mu říká věci, které by člověk neřekl ani svému otci při velmi dobrých rodinných vztazích? Studiový les a královská zahrada by mě nechávaly zcela v klidu, ale když dřevorubec s Jakubem šli kácet stromy, křičela jsem u televize rady, asi jako muži radí u fotbalu. Moje rada zněla: "Do těch kmenů se mlátí tou ostrou stranou sekery." Budiž jim ke cti, že mě poslechli. ()
Český režisér František Filip zasvätil celú svoju dlhú a plodnú profesionálnu kariéru tvorbe televíznych filmov. Na svojom konte ich má nehorázne množstvo. Mnohé z nich sú rozprávky. Jednou z nich je aj titul "O pyšnom panovníkovi", ktorý natočil v roku 1998. Do hlavnej úlohy obsadil Ondřeja Vetchého. Stvárnil postavu namysleného, bezohľadného a ukrutného kráľa Jakuba, ktorý zdiera a zotročuje ľud, ktorý žije v jeho krajine. Myslí jedine na seba. Vládne tvrdou rukou, je nespravodlivý a pyšný. Sám seba začne nazívať Pán Pánov. Vo svojej arogancii a rúhavosti sa postaví proti samotnému Bohovi. Vyhlási, že je väčší ako Boh. Za to ho stihne trest, ktorý ho naučí, čo je to pokora, múdrosť a dobrosrdečnosť. Je to rozprávka s veľmi silným posolstvom. Kto letí moc vysoko, padá veľmi nízko. **** ()
Typická nedělní TV pohádka. V úhrnu celkem pěknější dějství. O napravení jednoho pyšného panovníka ( krále Jakuba ), kterého ztvárnil v této roli Ondřej Vetchý. ( Hodnocení: 6/10 ) ()
Pýcha, urozenost, moudrost a (královské) ego spolu nejdou dohromady? No tak se na to podíváme v nepříliš známé tv pohádce řemeslníka na slovo vzatého Františka Filipa. Tahle jeho pohádka pro odrostlejší diváckou vrstvu rozhodně nehodlá přesvědčit o opaku. Má sice své určité klady, ale její snaha neustále poučovat a vesměs i pičovat, je vážně vlezlá až neúnosná, i když v určitých bodech disponuje dospělejší myšlenkovou realizací. Mocný král Jakub vládne přísně až krutě a nezná s nikým slitování. Je to tyran, kterého se chudý lid bojí, manželka má před ním bojácný respekt a on jí pohrdá, i tím, že mu nedala potomka. Jak je v příběhu letmo zmíněno, údajně vždy takový zlý nebýval, ale divák se příčinu jeho radikální změny charakteru nikterak nedozví. A pak se vše změní a události se dají do pohybu. Nadutý a zlý panovník se rouhal Bohu a ten ho po právu ztrestal, anebo to v závěru všechno vyplyne jinak? Z jeho blahobytu byl vyhnán mezi obyčejné lidi, aby napravil svůj špatný charakter a vzdal se své touhy vládnout celé zemi jako Pán pánů. Charismatický Ondřej Vetchý ztvárnil ne úplně nezajímavou dvojroli. V něm určitě chybu nevidím. Horší už je to s tím, proč píchatelná Zdenka Žádníková také ztvárnila dvojroli - panovníkovu hodnou manželku a dřevorubcovu hodnou dceru. V logice si právě tímto krokem příběh, typicky pohádkový jen velmi okrajově, značně odporuje. V závěru totiž přijde rozuzlení, které zklame, a už tak značně předvídatelnému příběhu s jasným morálním posláním příliš na scenáristické kvalitě nepřidá. Nejmenší děti se u téhle pohádky bavit nebudou. Odrostlejším divákům bude vadit nahromaděné množství ponaučení stran špatných charakterových vlastností, které je dost neúnosné, vesměs podávané polopatickým způsobem. Nenadchne ani studiová realizace využívající ve velké míře modré pozadí, kdy je příliš okatě zřejmé, že herci jen předstírají "výpravnou" prostorovost. Vrcholem je pak kácení stromů v lese, kdy je možno vidět originální způsob ztvárnění této činnosti (rozuměj katastrofální), včetně krvavých mozolů na rukou Ondřeje Vetchého. Když to tak vezmu, i když realizace není nijak oslnivá, svojí poetikou s daným celkem obstojně koresponduje. Jak to s králem dopadne, je předvídatelné až hanba, a až přijde na nepovedenou pointu, není o co stát. Za zmínku stojí pan Radovan Lukavský, který v lesní chatrči coby moudrý poustevník nebo snad Bůh (?) ve dvou scénách dokázal víc, než všichni dohromady, co strávili trojnásobek času v příběhu. Nakonec nemám příliš velká doporučení si tuhle pohádku, prostou kouzel i čar, dát. Herecky je zvládnutá, režie má pár nápadů, ale jako celek je to předvídatelné dílo, co má plnou hubu přechytralých, morálních keců, a napravit někoho za hodinu, jak se následně dozvíme, zkrátka není možné. Aha, už vím, komu je tahle pohádka určená - komu jinému, než našim státníkům přece. Ti se v ní jistě poznají. Ostatním divákům to přehnané poučování bude postupem času vadit a celkové vyznění jim stačit nebude. Údiv sklidí i nelogické a málo opodstatněné chování postav. 40% () (méně) (více)
Prvoplánově křesťanská agitka o tom, jak se pyšný panovník poučil a opět se stal pokorným a moudrým. Proč agitka? Vše je zde jednoznačně dané - panovník (o němž se tvrdí, že býval moudrý, ale nezjistíme, jak a proč se tedy stal pyšným) si o sobě myslí, že je víc než Bůh, poustevník je vyložený prototyp moudrého a zbožného poustevníka (žádný chybující Scholastikus!), který se živí jen kořínky a vodou ze studánky, královna je milující skoro až za hrob, dřevorubec je správný a silný chlapík - prostě vše ve svých škatulkách, bez životnosti, a z toho pak vyplývá i ona nedůvěryhodnost a agitačnost celého syžetu. Tak jistě, tváří se to jako pohádka, tam o charakteristiky postav moc nejde, jenže to by nesmělo z toho to křesťanské ponaučení trčet až tak okatě - čímž dělá mimochodem jakémukoliv křesťanskému ponaučení jen medvědí službu. ()
"A pamatuj si, že kdo letí moc vysoko, padá hodně nízko.." ()
Velmi poučná pohádka. ()
Velmi tragické studio. Nemám ráda počítačové efekty v českých pohádkách, protože jsou prostě amatérské. Když strom padá pod položené klády, je to prostě trochu špatně. Nechápu, proč Adélu hrála zase Zdeňka Volencová. Ne snad, že by nebyla sympatická, ale působí to spíš jako šetření peněz. No a Ondřej Vetchý mě nebere ani oblečený, natož do půl těla. ()
Kulisová tradiční poobědová pohádka, která však nabízí poučné téma - kterak pyšný a nadutý král k pokoře a dobrotě přišel. Herectví Vetchého, ale hlavně Volencové je místy opravdu přehnané, vše ale vynahrazuje nosné téma a dobro, které je zde ve velkém kontrastu se zlem. A tak to má v pohádce být. ()
Zlaté srdce-tvrdé srdce :-) ()
Naučná TV pohádka s výborným Ondřejem Vetchým. Do role pyšného panovníka, jenž se začal sám nazývat Pán Pánů se výborně hodil. Moc se mi líbil i Radovan Lukavský v roli slepého poustevníka žijící v jakémsi srubu. Mám rád takové pohádkové role různých moudrých poustevníků. Nesmím opomenout i Jana Přeučila. Typická záporná postava. Tak jak to moc dobře umí. Nedělní pohádky tohoto typu měli své velké kouzlo právě v tu neděli v 13:00 na analogové TV, hehe.... Ovšem i dnes to má pořád atmosféru ! ()
Otřepaný příběh o tom, jak se zlý panovník napravil, když na vlastní kůži poznal, jak se žije prostému lidu. Navíc odvyprávěný suchopárně bez nějaké větší invence. Vetchý často působí poněkud křečovitě a snové rozuzlení téhle pohádce také na kráse nepřidá. Slepý boží služebník v podaní Radovana Lukavského nemůže nepřipomenout Ctihodného Jorgeho z rozhlasové hry Jméno růže, tady je to ale o něco větší klaďas:-) ()
Hezký a chytrý příběh, který se téměř zdá být pohádkou pro dospělé. Vetchý podává špičkový výkon i v pohádce. Člověk by mu hned odpustil i tu slabost pro D. Landu... ()
...aneb, pohádka o dvojnících a dvojnicích. Nejdřív se mi zdálo, že to bude zlej sen. Většinou totiž preferuji studiové televizní pohádky, vzniklé před listopadem léta páně 1989. Mají dle mého názoru lepší scénář, režii, obsazení, hudbu a díky použitému materiálu i hezčí barvy, ale tato má zase Ondřeje Vetchého a Radovana Lukavského a i díky výtvarníkovi, Ivu Houfovi, nakonec dopadla dobře. ()
Pohádka jednoho záběru. ()
Příběh je to dobrý, ale sama o sobě by pohádka byla o ničem, kdyby v hlavní roli nehrál skvělý Ondřej Vetchý. Pěknou roličku si zahrál i Pan Herec R. Lukavský. ()
Pohadka se mi velmi libila... dokud se neukazalo, ze vsechno bxlo jen sen... ()
Reklama