Scénář:
Jósuke KurodaHudba:
Juki KadžiuraHrají:
Sanae Kobajaši, Hóko Kuwašima, Daisuke Namikawa, Kotono Micuiši, Nozomu Sasaki, David Born, Aja Hisakawa, Tošijuki Morikawa, Naoki Bandó, Hiroaki Hirata (více)Epizody(26)
-
Džúbu ~dance~ (E01)
-
Kógecu ~crimson~ (E02)
-
Sógecu ~moon~ (E03)
-
Júwaku ~ask~ (E04)
-
Muzai ~none~ (E05)
-
Juigon ~leave~ (E06)
-
Ehon ~nature~ (E07)
-
Kongen ~soul~ (E08)
-
Zankó ~scent~ (E09)
-
Šinsoku ~dive~ (E10)
-
Ikoku ~object~ (E11)
-
Šoui ~close~ (E12)
-
Kakumei ~awake~ (E13)
-
Bósó ~memory~ (E14)
-
Gisó ~camouflage~ (E15)
-
Džúin ~moment~ (E16)
-
Secuna ~reunion~ (E17)
-
Sóri ~duo~ (E18)
-
Ehon ~holy~ (E19)
-
Šinsó ~wish~ (E20)
-
Kokuhaku ~guilty~ (E21)
-
Gekidžó ~rage~ (E22)
-
Meišin ~doubt~ (E23)
-
Kenšin ~hearts~ (E24)
-
Seikecu ~saint~ (E25)
-
Kakera ~pupil~ (E26)
Obsahy(1)
V jedné zemičce, jménem Gazth-Sonika, zuří již dvanáct let občanská válka. Tam nájemný žoldák Madlax, oplývající takřka nadlidskými schopnostmi, provozuje svou živnost. Ve vzdálené, zdánlivě mírumilovné, zemi Nafrece žije svým pokojným životem děvče Margaret Burtonová. Ač se mohou zdát jejich životy oddělené, jsou ty dvě ženy spojeny tajemným poutem a svatou knihou, po které pátrá tajemná organizace Anfan. Jak Margaret tak Madlax kráčí po cestě svého osudu a blíží se pomalu k odhalení pravdy - aniž by jim bylo zaručeno, že onu pravdu dokáží unést. (Idaho)
(více)Recenze (31)
Bee Train přitlačil na mystické lajně, taktéž zvýšil počet hráčů, a především zvýšil otáčky v oblasti animační. Na Madlax se výborně dívá - ano, i na seriál;) - a díky madam Yuki se Madlax též dost dobře poslouchá, i když jsem si ze soundtracků ponechal méně skladeb než v případě Noir. Bohužel příběhově je to také podstatně víc psycho, takže ani po závěrečné epizodě nevím, proč se věci děly tak, jak se děly, a nejsem si ani jist, CO se to vlastně dělo. Což mi samozřejmě brání v tom, abych si seriál náležitě užil jako celek se vším všudy, ale nic to nemění na tom, že Madlax je opravdu k pomazlení a Limelda zrovna tak:) Ale o tom jsem mluvit nechtěl - spíš jsem chtěl zmínit, že vyprávění zabijáckých story v "bessonovsky pohnutém" stylu je opět v míře vrchovaté přítomno i zde a některé epizody - pohříchu už v rozjezdu seriálu - jsou skutečně mistrovsky zrežírované (největší orgáč je nepochybně Blue Moon). 80%, ale na celý seriál se opravdu znova dívat nebudu. ()
S minimem studu přiznávám, že po 13. epizodě jsem se vzdala, na wikipedii dohledala pointu a celý seriál zkoukla od začátku. Ono totiž přestože se v „Madlax“ objevuje mystika a pátrání po minulosti stejně jako v „Noir“, atmosféra tajemna a záhad není z rodu těch příjemně vzrušivých, ale do krve iritujících. Primárním cílem není poskytovat vodítka a pozvolna odhalovat roušku událostí jako u „Noir“, ale mást. V „Madlax“ neustále kroužíme okolo jednoho bodu, přičemž kvůli nedostatku indicií a vodítek si musíme skutečnosti, které jsou nám předkládány, zasazovat do vykonstruovaných rámců, jež se jeden za druhým hroutí, zcela běžně jsou nám předkládány informace, jejichž podstata se sice ozřejmí během několika dalších dílů, jenomže to už si na ně většinou nevzpomeneme, a tak jediným jejich účelem v danou chvíli je zneklidnit. Na rozdíl od „Noir“ se nejistota nedá připsat ani amnézii hlavních hrdinek, neboť ta není do struktury seriálu zabudována ani zdaleka tak výrazně. Sledování neusnadňuje ani to, že mezi Madlax a Margaret není žádné viditelné pouto, obě postavy stojí samy o sobě a jejich dvě dějové linie se pouze střídají, aniž by byly jakkoli spojeny. Na druhé zhlédnutí seriál působí neskutečně vymakaně a člověk nejspíš teprve tehdy docení krásnou animaci, hudbu i shakespearovské ladění postav (z nichž ta hlavní se objeví až na konci posledního dílu asi na tři minuty), na to první je ale bohužel skoro nekoukatelný. Wikipedie je tu tudíž vcelku ospravedlnitelnou pomůckou. ()
Občanská válka proti pařížskému tichu. Elegantní zabiják a nevinná studentka. Madlax staví na kontrastech, na akci i na psychice postav a stejně na konci přemýšlím nad mírou těžko vysvětlitelného zklamání. Proč? Předně proto, že tajemnou atmosféru prokládanou výtečnými epizodními charaktery nedokáže udržet až do samého konce. Než se osudová setkání a pravdy začnou uskutečňovat víceméně na jednom místě, funguje seriál zcela samozřejmě, postavy mě zajímají bez výjimky všechny a hudební doprovod sahá po dokonalosti. Ale v poslední čtvrtině jako by scénář ztratil soudnost a přepálí melodramatická zvolání, dialogy a pauzy daleko za únosnou míru, nemluvě o tom, že tolik očekávaná pointa je v první chvíli dokonce těžkou prohrou. Kývající se čtvrtou hvězdu tak nakonec drží hlavně dobře gradovaná předchozí část seriálu a přímé srovnání s o chlup slabším Noir. 70% ()
Jak píše Marius, jsem jedním z těch znalců (hrůza, teď jsem znalcem samozvancem), kteří skutečně měli problém s hlavním záporákem a závěrečnou velkou "pointou". Tímto na Maria vznáším dotaz, zda-li jméno záporáka naznačuje, že Mashimo s Kurodou chlastali od pátku do pondělí či od pondělí do pátku. Vlastně je to vcelku jedno, ale rozhodně alkohol jako omluvu neakceptuji. Aspoň ne do doby, než se to naučí i náš šéf :). ()
Krásně to zpívá. Už jen kvůli hudebnímu doprovodu bych doporučovala toto anime shlédnout! ^^ A to nemluvě o příběhu... ()
Druhý diel voľnej Mashimovej trilógie "Girls with guns" mi priniesol ďaleko pútavejší zážitok ako jeho kultový predchodca. Preč je silná epizodičnosť a intimita Noiru situovaná do európskych lokácií, Madlax rozohráva ďaleko komplexnejší, na prvý pohľad o niečo akčnejší príbeh s vyšším množstvom charakterov, v ktorom nie je núdza ani o majstrovsky zakomponované príbehové zvraty. A disponuje aj triumfom v podobe mysterióznej línie, ktorá diváka na ceste za rozuzlením necháva tápať a poháňa jeho túžbu odhaliť skutočnú pravdu. Po vizuálnej stránke pritom ide o absolútnu špičku a to platí aj o soundtracku, ktorý možno nemá tak výraznú skladbu ako Canta per me ale postupom času sa chytľavými melódiami zarýva pod kožu viac a viac. Tak brilantný zážitok, nadobúdajúci v poslednej tretine poriadne tragické kontúry a predkladajúci trochu prekvapivé, no uspokojivé rozuzlenie, by si zaslúžil ešte emocionálnejšie vyšperkovanie celého snaženia sa ale ide skôr o jemný povzdych vyvolaný dokonalosťou zvyšku. Čo mi nebráni označiť Madlax za jedno z najlepších anime, aké som kedy videl. ()
Pokud člověk překoná mírně pomalý začátek, kdy nastává menší chaos...moc postav a moc všeho...tak se dočká výborného příběhu s mystickou zápletkou. Už od začátku jsem si říkal, že mi to celkem dost připomíná NOIR (hudba, non-blood killy, všude samé ženské), no a pravdu jsem se dozvěděl až v momentě, kdy jsem okukoval bonusy :) Ten styl je prostě jedinečný. Co se hlavního záporáka týče, tak jsem trošku ulítlej na fanatické priesty typu...kurňa, nemůžu jmenovat jinak bych spoiloval (škoda ;-). Jinak vřele doporučuju bonus "SSS conversations", kdy SSS kontaktuje některé postavy ze seriálu a vede s nimi zajímavé diskuze...třeba Eleanor se nezdá :) ()
...a tímto se ze mě stává zarputilý Noirovec...pořád krásný seriál, na který se ráda opět podívám, ale pro mě se nikdo nevyrovná Chloé a Kirice. Madlax se nemůže stát nikdy moji srdcovkou zejména pro svou patetičnost a ne tak dokonalý závěr :) ()
Na toto anime jsem narazil tak, že jsem hledal, který seriál to získal ocenění za nejlepší OST v roce 2004. Moc mě zajímalo, jak musí být OST dobrý, aby dokázal porazit Burst Angel. Narazil jsem na Madlax. Soundtrack má na svědomí Yuki Kajiura, zpívanou část FictionJunction YUUKA. Nuže je prostě skvělý. Co se seriálu týče, je velice zvláště komponován, atmosféra je spíše snivá a zaměřená na psychologii postav. Škoda jen, že si udržel kvalitu jen prvních 15 dílů. Postavy se tajemně objevují na různých místech bez nějaké větší logiky a zase mizí. Pronášejí tajemné věty, které sice vám dají na konci smysl, ale působí trochu směšně. Bude vás rozčilovat způsob vyjadřování Margarety a budete mít chuť ji zaškrtit. Posledních několik dílů jsem se zase usmíval nad klišoidností konání hlavního padoucha. Konec mi naštěstí vrátil pocit z první části seriálu a dal zapomenout na fakt, že jsem těch posledních několik dílů brblal. Musím, obzvláště kvůli hudbě, dát… 90 % ()
Tak Madlax je druhou částí gwg, nutno říci, že horší. Ano je tu spoustu zlepšení, co se postupů a scénáře týče, jenž konec nějak negradoval, hlavní záporák byl ke konci příliš průhledný a poslední díly na mě psůobily, že byly šity narychlo nebo málo promyšleny. Je ovšem možné, že se mýlím a nepochopil jsen správně konec a proto tomu ubírám, ale na hodnocení si stojím, ost má samozřejmě u mě plný počet, Yuki je bohyně nejen pro mě. Jako další zápor vidím, klišovitost některých postav, prostě mě to štvalo, třeba služka Eleanor. Nicméně, hodlám to shlédnout ještě jednou, tak uvidíme. ()
Koichi Mashimo mi po Noiru přivodil další ve všech směrech úžasný seriálový zážitek, narozdíl od příběhů Kiriky a Chloé mi Madlax přišel ze začátku trochu vlažnějšího ražení, pak ovšem nabral neskutečných obrátek a já hltal každou epizodu. Konec přinese velkolepé finále, nad kterým člověk může jen uznale pokývat hlavou, protože něco takového se opravdu nevidí každý den. ()
Dokoukal jsem jen 20 episod. Dále to nešlo. Nedržte vůči mně zášť, mám nakoukané stovky sérií a myslím, že poznám kvalitní. Toto dílo je však dle mého pouze slátanina originálního Noir. Velké plus je hudba. Příběh však, to už je o něčem jiném. . . Noir se mi velmi líbil. Mohl bych ho opěvovat (ne zas tak moc). Madlax je opravdu jen a jen kopie... A to ještě naprosto směšná v některých chvílích. Příběh, který se točí stále více a více do "mysteriozna" jsem stále více a více nenáviděl. Objevila se ve mně dokonce i "nechuť" to sledovat. Nevím, jestli všichni tady, co chtěli dát 3* dali 4* protože to má tak vysoké skóre, já bych tomu však víc jak 2* nedal. (1* je za hudbu, 1* za jakž takž děj a také proto, že mi hlavní hrdinka připomíná Lain. (všímáte - i vizáží jsou s Noir naprosto podobné....) ) Prozatím (po 20. díle) tedy max 25%. Zkusím se na to někdy ještě jednou kouknout a přehodnotit. ()
Vyhnout se srovnání s Noirem je asi nemožné, když se Madlax bere zhruba jako dvojka Noiru. Velice mě potěšila úroveň charakterů (se dvěmi vyjímkami) a stále excelentní soundtrack. Zezačátku jsem se trochu bál, že právě příběh padne za oběť vysoké laťce hudby, ale sázka na souvislejší děj vyšla velice dobře. Na Noir už bohužel ztrácí v oblasti poetiky, kterou si mě Noir získal. Na druhou stranu je odkrývání mynulosti daleko zajímavější a dlouho nepochopitelné rozhorovy dávají prostor fantazii. Rozhodně to není žádná oddychová záležitost. Alespoň já jsem se tam občas ztrácel. Docela by mě potěšil seriál z normálního života Madlax. ()
"Madlax" je zvláštním seriálem, který si najde své diváky, ale stejně tak zde budou tací, jež budou odrazeni. Seriál bezpochyby své kvality má, přesto se vám může stát, že vám prostě nesedne. Poměrně dlouho se čeká na to, než se dvě hlavní linie propojí, místy je seriál celkem statický, stejně má však co nabídnout. Zejména pak vizuálně, kdy každé prostředí je specifické a vytvořeno velmi dobře, velmi uvěřitelně. Co do brutality, tak rozhodně to není "Elfen Lied", ale zároveň je to více akční a tajemnější. A co Japonci také umí, to jsou soundtracky k jejich seriálům. Více: http://www.filmovy-denik.cz/2013/07/madlax-serial-2004-70.html ()
Do 17. dílu velmi dobré, místy až skvělé anime. Na rozdíl od Noir trpí mnohem méně repetitivností akčních scén i využívání hudebních motivů. Navíc všechny epizody mají přímou souvislost s hlavním dějem a seriál tak nepůsobí natahovaně. Bohužel o poslední třetině bych mohl napsat skoro pravý opak. Ve chvíli, kdy se příběhy Madlax a Margaret protnou nastoupí na scénu spousta mystických žvástů a děj místy přestane dávat smysl i v rámci svého vlastního vemíru. Závěrečná pointa je kupodivu celkem stravitelná, což ovšem neplatí o hlavním záporákovi, který je naprostá karikatura s hodně podivnými motivacemi (ale co čekat od někoho s tak nemožným jménem). Závěr seriálu se prostě příliš nepovedl, ale přesto Madlax za zlédnutí stojí, minimálně už kvůli geniální hudbě, ta je stejně jako v případě Noir pětihvězdičková. ()
Madlax neustále bojuje o první místo v mém anime žebříčku proti Noiru, ten byl první a tak asi častěji vyhrává. Každopádně se asi nikdy na pevno nerozhodnu, který z těchto dvou seriálů je lepší... Oproti Noiru je tu daleko více postav, méně opakovaných retro záběrů z minulosti a hlavne pisnicku "Yuki Kajiura - Nowhere" uz mam v mp3 at jdu kamkoliv asi naporad :) ()
Jde vidět, že Kôichi Mashimo se z Noir poučil a tam kde Noir měl nedostatky tam Madlax válí (jak řekl Marius je to určitě také vlastním snénářem). Noir měl nudné pasáže v Madlaxu díky propletenosti, složitosti příběhu a perfektně vkomponované hudbě taková hluchá místa nejsou. Hudba a to jak jí Mashimo vkomponoval do scén je božské, což ve výsledku dává lepší hudební doprovod než v Noir, ikdyž samotná hudba u obou seriálu je asi na stejné úrovni. Jestli se někomu nelíbí složitost příběhu (mě to příliš složité nepřipadalo) a musí si jí vyhledat na Wiki, tak ho lituju, všechny postavy dělaly to co měly a byly také jaké mají být (což se divák dozví na závěr serialu:) ). To se týče i hlavní záporné postavy, která si svůj motiv skrývala, až na závěr seriálu a kdo ho nechápe tak je trouba :). Ending seriálu je skvělý, přesně podle mého gusta, lepší už být nemohl ikdyž asi nejde aby všechny anime měly takový ending jak Madlax, to by byla pěkná nuda :) ----- PS: Yuki Kajiura bohyní, která změnila tvář anime světa, není co dodat.. ()
Mno musím říct, že se jedná o výborné anime, které v mnoha ohledech vysoce překonává anime průměr. Hlavně co se týče hudby a režie. Všechno bylo skvělé, dokonce jsem se na seriál dovedl dívat ve větším tempu než na Noir. Bohužel ale musím ubrat jednu hvězdu za závěr, který mi nepřišel tak promakaný a vyšperkovaný jako v Noir (kterému jsem dal hvězd 5). ()
Tohle animé mě strašně zklamalo, vychvalováno je tady dost, ale pro mě to bylo tak špatné animé příběhově a pointou, že opravdu tvůrci museli toto psát nažraní a pod vlivem drog. Kromě pár momentů, které dokresluje kvalitní OST, není o co stát. Jen malinko scházelo a byla by to pro mě sračka. ()
Po úspechu fenomenálneho Noir sa v roku 2004 dal po tretí krát dokopy režisér Koichi Mashimo a jeho štúdio BeeTrain so skladateľkou Yuki Kajiurou . Z tejto spolupráce vznikol Madlax. Tento seriál je Noiru viac než dôstojným nasledovníkom, po stránke animačnej ho dokonca prekonáva. Príbeh sa tentokrát netočí len okolo niekoľko málo postáv, nájdeme tu množstvo postáv vedľajších, pomerne relevantných pre hlavnú príbehovú líniu. Z takto namnožených „hráčov“ tvorcovia vytvoria akúsi dejovú skrumáž plnú mystiky (chvíľami až Lynchovskej), pri ktorej v prvých asi osemnástich dieloch nemá divák šancu chápať o čo vlastne seriálu ide. Vo zvyšných epizódach potom celý príbeh rozmotajú; to či ste ochotní pristúpiť na záverečné „veľké pointy“ a nakoľko vám pokazí ich pritiahnutosť za vlasy celkový dojem zo seriálu je len na vás. Ak vám to pomôže, vedzte že scenárista Kuroda a Mashimo vymysleli tú najväčšiu spinpoint počas „brainstormingu“, ako oni hovoria poriadnej intoxikácii alkoholom Ja som síce tieto pointy musel pregĺgať (hlavne hlavného záporáka, ktorý bol imho úplne zbytočný), nemal som s nimi ale až taký problém ako iní anime znalci na CSFD. Pokiaľ Madlax scenáristicky trochu škrípe v posledných cca piatich epizódach, režijne je absolútne bravúrne zvládnutý. Už Noir bol príkladom filmovej štylizácie v žánri anime a Madlax ho v tomto aspekte „filmovosti“ dokonca prekonáva. Je to asi preto, že Madlax má originálny scenár a nie je adaptáciou mangy. Po stránke animačnej síce vidíme klasické trademarky BeeTrainu – akési uprednostňovanie podrobnosti kresby pozadia pred animáciou postáv v neakčných sekvenciách , naopak vypiplaná je animácia postáv v sekvenciách akčných. V jednej z posledných častí sa dokonca dočkáte akéhosi „anime bullet time“. Mashimo výborne pracuje so strihom – veľký počet postáv často využíva na zamotávanie či vysvetľovanie strihovými sekvenciami, v ktorých rôzne postavy vyslovujú časti ucelenej myšlienky (podobne ako Besson v Piatom elemente nastrihal scénu „kamene“) a robia tým divákovi z deja buď ešte väčšie klbko, alebo mu dajú návod na jeho rozmotanie. Podobne ako v Noiri tu hrá veľkú rolu hudba Yuki Kajiura. Tu sa opäť prejavilo to , ako inteligentný režisér pracuje nielen s hudbou ale i samotnou skladateľkou; Yuki má totiž od BeeTrain jedinú podmienku – komponovať bez obmedzenia čo len chce a Mashimo potom z predloženého materiálu vyberá to čo sa mu do práve robeného seriálu hodí. OST je jedným slovom skvelý (i keď v jednotlivostiach mám radšej Noir OST) a Mashimo s ním narába neskutočným spôsobom v rôznych montážach scén – vyborná je napríklad scéna atentátu z tretieho dielu, kde je obraz k skladbe Nowhere nastrihaný rovnako dynamicky ako skladba samotná. Madlax je druhou časťou zamýšľanej „girls and guns“ trilógie Koichi Mashima, hodnotím ho na absolútnu 10/10 a týmto vyhlasujem team Mashimo + Kajiura za mojich anime bohov. P.S. Tretí diel „girls and guns“ trilógie „ El Cazador“ je momentálne vo výrobe a tešiť sa naň môžete od apríla 2007. P.P.S. dúfam že Idaho už chápe že dĺžka jeho komentov je v normále ;-). () (méně) (více)