Režie:
David LynchScénář:
David LynchKamera:
David LynchHrají:
Laura Dern, Jeremy Irons, Justin Theroux, Harry Dean Stanton, Grace Zabriskie, Diane Ladd, Cameron Daddo, Jerry Stahl, Kristen Kerr, Julia Ormond (více)Obsahy(1)
Herečka Nikki Graceová dostane vytouženou roli v novém filmu režiséra Kingsleyho Stewarta. Před natáčením se dozví několik zneklidňujících věcí: připravované dílo je remakem polského filmu, který nebyl nikdy dokončen. Jeho dva hlavní protagonisté byli totiž zavražděni. Nikki se během natáčení postupně začne převtělovat ve svou hrdinku Sue a setkává se s mnoha záhadnými lidmi, včetně podivné lidsko-králičí rodinky z ještě podivnějšího sitcomu. Do natáčení se navíc prolíná příběh původního filmu… Taková je ústřední situace, na níž vystavěl své tříhodinové dílo kultovní americký režisér David Lynch. Ve vytváření nejasných, halucinačních a významově mnohovrstevných obrazů zašel autor ještě dál než ve svém předcházejícím díle Mulholland Drive. Inland Empire z názvu odkazuje na skutečně existující obydlenou pouštní oblast nedaleko Los Angeles, avšak má samozřejmě i přenesený význam: Lynch se při tvorbě koneckonců inspiroval svými zážitky z transcendentální meditace. Film vznikal bez scénáře, herci měli k dispozici každý den jen několik stránek s textem. Tvůrce tentokrát použil digitální kameru, u které chce podle vlastních slov již zůstat. (Česká televize)
(více)Recenze (378)
42nd KVIFF 2007 - HORIZONS - Horizonty ()
Fantasmagorické home-video, které potvrzuje pravidlo "čeho je moc, toho je příliš". Lynch se s omezenými produkčními prostředky a svou digitální kamerou naprosto utrhl ze řetězu a v Inland Empire servíruje divákovi jakousi podivnou reflexi své předešlé (hlavně té novější krátkometrážní) tvorby. Paralelní reality, zmatení mezi fikcí a realitou, projekce diváka do filmu, transcendence, surrealismus...to jsou jistě věci, o kterých mnoho badatelů napíše spoustu akademických prací. Přeju jim to. Zkrátka vyčpělá lynchovina, která mě nebaví ani svou formou ani sdělením - a to i přes to, že pár geniálních míst IE nesporně obsahuje. Škoda, že nejsou zhuštěny do tak třetinové stopáže... ()
Jak já to vidím, Lynch si od minule zvýšil svou dávku halucinogenů, horečnatě zašeptal něco ve smyslu, že scénář je přežitek, vzal do ruky kameru, ozvláštnil obraz kukátkovým efektem a pěkně naostro improvizoval - v "díle" se střídají chvilky jasnější mysli s totálním zatměním a budiž mu ke cti, že králíky obsazoval jen, když byl úplně na kaši. Nevím, nakolik se natáčení s "géniem" podepsalo na Lauře Dernové, neboť jsem natrefila na zajímavost - jeden a týž výraz, který měla postava Nikki, nebo chcete-li Sue - ono je to vlastně jedno - během celé projekce, se zračí i na hereččině profilovém fotu v naší databázi, jestli jí to, chudině, nezůstalo... No a Lynch, ten se bude dál chechtat pod duchnou všem rádobyznalcům, vynášejícím jeho magorie do filmových nebes, odvolávajíc se na magický realismus, surrealismus, tvůrčí svobodu a další berličky, o které se opírají ve svých pokulhávajících argumentech. ()
Nechápu proč je ten film tak dlouhý! Být poloviční, tak o něm budu asi prohlašovat, že je to mistrovské dílo, které nemá obdoby. Ten film nejde pochopit (to mi nikdo nevymluví - opravdu připomíná výlet do chaotického vniřního světa lidské hlavy - jako procházka po záhybech našeho mozku), ale jeho působení na emoce je tak silné, že je člověk jako v transu (který ještě posiluje výborná hudba)....tedy po určitou dobu. Protože to, co je silné v kratším úseku, při neúnosném natahování ztrácí svou razanci a stává se téměř otravným. Já chci vidět 90 minutovou verzi!!! A ještě něco - digitální kamera Lynchovi nesluší, a jeho záliba v Lauře Dern, která už ve dvaceti letech vypadala na čtyřicet, mi soustavně nedochází. ()
[vzpomínky na LFŠ] "I figured one day I'd just wake up and and find out what the hell yesterday was all about. I'm not too keen on thinkin' about tommorow. And today's slipping by. Lynch přešel s Inland Empire do své další tvůrčí fáze a to filmařského trolla, který napadá úplně všechno, co očekáváme od něj, od filmu, od vyprávění a vlastně do této fáze zapadá i to, že od tohoto filmu již nic dalšího celovečerního nenatočil. Vytvořil tím tak možná jeden z esenciálních triumfů postmoderny - film, který může něčím být, nemusí, možná ale je, což by měl alespoň někdo vědět, ale ani režisér sám neví. Prý. Na diváka pak nejsou kladeny vůbec žádné nároky. Může se to pokusit pochopit, může se to pokusit interpretovat, může to jenom třeba přijmout, ale stejně tak má právo to neudělat, nenávidět, iraconálně milovat či naprosto ignorovat. Tomu filmu je to úplně jedno. Viděl jsem to tuším po páté a zase se nechal nachytat. Jen dvě konstanty jsou vždycky jistý - je to hrozně hnusný a na konci přijde dřevorubec. ()
Mám rád v podstatě všechny filmy Davida Lynche před Inland empire. Nikdy mi nevadila jeho snaha odkrývat lidské podvědomí a tím znepřehledňovat samotný děj. V jeho předchozích snímcích byla krom touhy experimentovat a natočit něco originálního ale i snaha vyjít s divákem. Ta v Inland empire naprosto chybí. Tři hodiny dlouhý snímek postrádá režisérův typický humor (pokud to tedy humor kdy byl:), vizuálně je až odpudivý (rozmazaná digitální kamera je na plátně příšerná), a nejoriginálnějším motivem jsou několik let staré příběhy rodiny králíků. Je sice jednoduché říci, že Lynch nenatáčí samoúčelné experimenty, ale že jeho dílo je výsledkem dlouholeté autorovy snahy pohrávat si s lidskou psychikou. Jenže Inland empire na mně vůbec nepůsobil jako film. Spíš jako slepenina zdlouhavých záběrů postrádající schopnost vtáhnout diváka do děje. Myslím, že celému projektu by slušelo spíš rozdělení na části a uvedení na internetu. Doporučit někomu, aby na to šel do kina bych se asi neodvážil. ()
Stalo se mi poprvé, že vůbec nemám tušení, jak bych měl film ohodnotit. Odpad Lynchovi dát nemůžu, protože to v podstatě myslí dobře a jeho film by se dal zařadit (bez nadsázky) do konceptuálního umění. Nezávidím těm divákům, kteří nevědí "do čeho dou" - a vsadím boty, že z multiplexů budou vybíhat vyděšení a zmatení diváci. (P.S. vůbec jsem nepochopil roli Williama H. Macyho, který tu má jen jednu větu) ()
Tak tahle Lynchova viza šla absolutně mimo mě...přišlo mi to jako zkouška trpělivosti, ve které jsem bohužel neobstála. Bez zrychlovacího tlačítka na mém ovladači bych absolutně neměla šanci...škoda, že Lynch chce všechny svoje vize a nápady převézt na filmové plátno co nejrychleji bez prostříhání - v Inland Empire by se našel materiál alespoň na čtyři další filmy, z kterých by možná jeden mohl dosáhnou kvality jeho dřívějších kousků Mullholand Drive nebo Twin Peaks. Že by mu už na stará kolena docházel dech? ()
Lynchovy filmy mám hodně rád, a i když mě někdy příliš neoslovily (třeba Lost Highway), aspoň se mi líbila jejich atmosféra a vizuální stránka. Ale Inland Empire mě nejenže nijak a ničím neoslovil, ale ani se mi nelíbil. Dal jsem mu šanci dvakrát, ale ani jednou jsem necítil NIC. Vlastně cítil - cítil jsem nudu z otravné a rozplizlé rozvláčnosti, která nikam nesměřuje. Možná je chyba ve mně, nevím. Každopádně mi celý Inland Empire přijde jako taková Lynchova sebevzhlíživá óda na sebe sama, tak extrémně lynchovská, že na mě působí dojmem, jako by jí Lynch točil sám pro sebe a možná ještě pro nějakou sektu jeho fanatických stoupenců. Nic nepomohla ani plejáda "lynchovských" hereckých tváří plus Jeremy Irons. A "díky" experimentu s ruční digitální kamerou působí celý film tak nějak experimentálně, poloamatérsky, televizně. Ošklivě. Jakž takž je celkem poslouchatelná hudební složka, ale i ta je v porovnání s předchozími filmy podprůměrná. Ze všeho nejzajímavější je anotace k filmu tady na ČSFD (oficiální text distributora), člověk se po jejím přečtení začne na film úplně těšit. Ale těšit se nedoporučuju, riskujete zklamání. ()
Tak toto je jednoznačně nejslabší Lynch, jakého jsem viděl - a asi právě proto, že znám všechny jeho předchozí (celovečerní) věci. Neboť Inlandem dle mého názoru Lynch naprosto vykradl nejlepší nápady, motivy a témata svých minulých filmů, překombinoval je a vytvořil slátaninu. Kdyby tento snímek natočil někdo jiný, nebylo by snad pochyb, že se jedná o parodii (v níž by pro úplnost už chyběl jenom zlý trpaslík a utržené ucho). Protože však film natočil Lynch, jde o tvůrčí křeč. ()
Aby někdo mohl pochopit tento film (zkráceně IE), musel by IE chápat už předtím, než by IE poprvé viděl. Zkrátka je to nemožné. A 17 minut v prodloužené verzi tomu určitě nemůže nijak napomoct. Divák, který nepřišel do kontaktu se zápiskami, které si Lynch uschovával, nemůže nikdy tohle dílko od-dekódovat. Šance, že by to někdo zvládl, je asi zhruba stejně vysoká, jako, že včera mě přejelo auto, řízené stolem. ✔ ()
Závěrečný (?) díl Lynchovy monstrózní trilogie (?). Pokud byla Mullholand Drive umocněním strašné noční můry z Lost Highway na druhou, je Inland Empire jejím umocněním na desátou. Již dávno jsem se u všech tří zmiňovaných snímků přestal zaobírat malichernostmi jako je logika, pochopení či lineárnost a bohatě se mi to vyplatilo. Pro mě jeden z nejsilnějších filmových zážitků posledních let, společně s již zmiňovanou Mullholand Drive jeden z nejpůsobivějších filmů 21. století. ()
je to taký voľný (a napriek tomu extrémne stiesňujúci) introspektívny halucinogén, trip do vnútra motívov z predchádzajúcich Lynchových filmov, výnimočné najmä v ich zvliekaní z kože prekrásneho vizuálu použitím digitálnej kamery. Dostávame sa až ku kosti Lynchovho abnormálne bizarného snového sveta, charaktristického dekapitovaním akéhokoľvek zárodku racionálneho, triezveho, logického uvažovania a tvorby dezorientačného,, silno koncentrovaného (tentokrát takmer tuhého) filmového opiátu. Otvorenosť voči jeho požitiu sprístupňuje jedinečný trip nekonečného labyrintu úzkosti a patologickej rozkoše. ..................... Použitie motívov, ktoré sa v režisérovej tvorbe objavili už dávnejšie neprináša žiadne negatíva, ktoré by sa dali očakávať. Opak je pravdou. Inland Empire vôbec nepôsobí iba ako sumarizačná zberňa, alebo obyčajné resumé už sfilmovaného. Lynch svoje motívy, ako som už spomenul, ďalej obnažuje, surrealisticky pitve a pomocou digitálnej kamery prináša do filmu akýsi autentickejší pohľad, ktorý primárne a klasicky absurdnému dianiu, začmudenému nerozlúštiteľným mystériom, poskytuje novú, bližšiu príchuť opojnej desivosti. ()
David Lynch se tentokrát utrhl z řetězu úplně, roztáhl křídla a odletěl mimo tuto planetu. Kupodivu mu to u mě celkem prošlo a sledovat tento film mě nakonec skutečně bavilo. Nehledě na to, že jsem se asi dvakrát vyděsil k smrti, ano k smrti. ()
Film, ktorý je plný statických šumov, bizarných tieňov a príbehu, ktorý po prvej hodine vytvorí nesúrodú mozaiku scén, efektnej hudby a presvedčivých postáv. Lenže to je asi tak všetko. Nech sa Lynch snaží ako chce, táto hra na diváka mu nevychádza. Po prvej hodine, ktorá je jednoducho dokonalá a rovnako aj poslednej polhodiny, ktorá vo vás vytvorí príjemný katarzní pocit, sa stred filmu neskutočne ťahá a užíva si nekonečných pohľadov do temných miestností a do zúfalých očí Laury Dernovej, ktorá mimochodom podáva jeden z najlepších výkonov svojej kariéry. Lynch vie pracovať s postavami, vie pracovať aj z príbehom a sú tu momenty, ktoré sú toho živým dôkazom. Len sa obávam, že v tomto filme si zobral až príliš veľké sústo, takže je divák viacej zmätený než potešení tým že vidí niečo čomu nechápe, ako to bolo v prípade mullholand drive, alebo mazacej hlavy. Základ filmu, čo je snaha o natočenie prekliateho scenára hraničí takmer z dokonalým nápadom, zmätenosť a snaha vidieť to čo sa vidieť nedá, snaha siahnuť až na dno vášho mozgu a spomienok, zabudnutie toho čo vidíte a cítite aby ste mohli pocítiť niečo nové a vidieť veci skutočne také aké sú , čo sú veci pretekajúce celým filmom raz film povznášajú na nadštandard a inokedy na lynchovskú exhibíciu, ktorú sme už mali možnosť vidieť inde a lepšie. Z minutáže sa stane po chvíli nepriateľ, ktorého Lynch tentokrát nie je schopný poraziť. Inak sa jedná o film, ktorý Lynchových fanúšikov dokáže v niektorých veciach nadchnúť a tých čo ho nemajú moc radi len utvrdí v tom, že nevie točiť. U mňa sa jedná o priemerný film, ktorý mohol byť lepší, ale priznajme si to aj horší. ()
60%. Inland Empire je všechno, co od Lynche očekáváme, znásobené stem. Je to Mazací hlava, Mulholland Drive, Lost Highway i Rabbits v jednom. Je to naprostá šílenost, kde Lynch sáhl po dalším extrému - použití digitální kamery. Každý filmař musí občas udělat chybu. Pro Lynche tou chybou, tím černým puntíkem, byl právě Inland Empire, který, i přesto, jak Lynchovu nesmyslnost a záměrnou nedokonalost miluji, trochu zklamal. Ale hodnocení si zaslouží, protože docílil toho, čeho chtěl - šokoval, i přesto, že už se vždycky snažíte očekávat od něj naprosto cokoliv. Zde překročil další hranice a to je důležité, že nespí. Nejsem rozhodně proti, aby jeho filmy byly ještě šílenější, tajemnější a nepochopitelnější, než dřív, to vůbec ne. Ale i boží Lynch musí mít svůj černý puntík. ()
Inland Empire je jako sen ve snu,který se ještě navíc nezdá vám. Svým posledním dílem jako by David zkoušel, co všechno ještě jeho divák vydrží. Výsledný obraz připomíná pozorování neznámého děje přes popraskanou okenní tabuli, to co vidíme se nám zdá nesouvislé a nekompletní. Místy obraz úplně ztratíme a pak se přerušen odrazem z praskliny zase náhle objeví. David, jako by si plnil svůj sen, natočil na digitální kameru něco jako když pejsek a kočička pekli svůj dort. Přidal všechno, co má rád, a zamíchal to digitální kamerou. Všem to asi chutnat nebude, ale já jsem vždy byl na neobvyklé kombinace. ()
Holy Cow! I'm lost...opravdu jsem se díky tomuto snímku ztratil ve vlastních myšlenkách. Je mi jedno, jestli si myslíte, že si David Lynch dělá z diváků srandu nebo ve svých dílech schovává úžasné motivy, které dokáže rozluštit jen minimum lidí. Já jeho filmy zbožňuju pro to, že mě donutí k zamyšlení, pro formu i obsah, který je netradiční a vyčnívá a nakonec pro to, že mě donutí hltat každou scénu a chtít víc, přestože vždycky skončí ve chvíli kdy jsem nejvíc zmatený. Pro mě je to umění a něco jako podívaná pro vyvolené. Pro mnohé to může být ztráta času a pokažená návštěva kina, ale pro některé z nás je to klenot mezi tou fádní produkcí Hollywoodu. Mám pár výhrad, například Lynchovo Rabbits mám rád, ale jejich zapojení do filmu mi přišlo zvláštní (no dobře tohle spojení v lynchových filmech neznamená nic špatného :-) ) a po pravdě se tam králíci moc nehodili. Digitální kamera mě zpočátku taky trochu vadila, zvlášť když se začíná v Hollywoodu a u natáčení filmu. Ale člověk si rychle zvykne a musím uznat, že tento typ média dává Lynchovo práci úplně nové možnosti a je vidět, že mistr se v tom vyžívá. Rozhodně je to nejnáročnější film od Lynche, ale po Lost Highway a Mulholland Drive to je další šílenost...ještě větší šílenost než jsem čekal a proto dávám 5* ()
Priznam se, ze docela nechapu zdejsi horekovani nad nejnovejsim pocinem Davida Lynche. Nejen tento snimek, ale i temer vsechny dalsi (vyjimky potvrzujici pravidlo existuji) jsou z casti nepochopitelne, ale kdo ma s Lynchem jiz alespon zakladni divackou zkusenost, vi, ze neni dulezite ho pochopit, ale je dulezite ho prijmout - az se stydim, ze jsem nucen pouzit vetu s otresneho Hrebejkova Medvidka, ale nemohl jsem si pomoct. Az na delsi stopaz (i kdyz trihodinovy film jiz dlouhodobe neni zadnym extremem) se totiz Inland Empire nijak zvlast neodlisuje od Lynchovych predchozich filmu. Stejne jako v Lost Highway a Mulholland Drive je i zde obsazena schizofrenie postav a deni, tentokrat jedno uvnitr druheho, nikoliv paralelne vedle sebe. Stejne jako u techto dvou zminenych filmu je i zde ponechano na interpretaci divaka, aby si obe linie bud spojil v jednu anebo je ponechal jako samostatne a jednu s druhou nesouvisejici. Zadna explicitni vysvetleni Lynch nepredklada, nikdy tak necinil a ten, kdo k jeho filmum pristupuje s touhou odhalit podstatu kazdeho zaberu, vcelku pochopitelne odchazi frustrovan. Stejne jako v Modrem Sametu nebo Twin Peaks i zde nasleduje stylem totozna katarze. Stejne jako v Modrem sametu nebo Zbesilosti v srdci se i zde Lynch opira o hlavni zenskou predstavitelku Lauru Dern (krome ni bych urcite vyzdvihl Krzysztofa Majchrzaka, o tomto polskem demonovi jsem se jiz zminoval v komentari ke Kolskeho Pornografii). Stejne jako...... jen je potreba se poradne divat a uvedomit si, ze film natocil prave David Lynch a nikdo jiny. Nejen zminene znaky jsou totiz pro jeho tvorbu jiz davno signifikantni a tento styl zaroven vylucuje, aby se jednalo o vykradani sebe sameho. PS. Do nejgenialnejsiho Lost Highway prece jen neco chybi, proto jen 4 hvezdicky. Netusim, co ma byt to "neco". Ale Lynch by urcite ani nechtel, aby se to vedelo. ()
EDIT po druhém zhlédnutí: V podstatě jednoduchá historka o nevěře, vině a trestu (dva muži, dvě ženy, dvojnásobná vražda šroubovákem), založená na údajné polské legendě, která se prolíná časem. Čímž mi to hodně připomnělo film Zemřít znovu od Kennetha Branagha - včetně motivů a podobnosti vražedné zbraně (zde nůžky). A krapet to odkazuje i na Dickensovy duchy minulých a budoucích Vánoc. Zde jen místo duchů Vánoc cestu za prozřením vlastních chyb začíná a zakončuje podivná vědma. Historka je však podaná ozvláštňujícím Lynchovým rukopisem, který navíc jednotlivé časové roviny prolíná (přičemž celá střední část je věnovaná opět svéráznému převyprávění oné údajné legendy (skutečně netuším, jestli existuje, nebo si ji Lynch vymyslel). Překvapilo mne množství biblických odkazů - nejen to vyprávění o apokalypse, ale třeba ten shluk holek, co průběžně tancují disko, odkazuje na Ježíšovo „kdo by na ženu jen žádostivě pohleděl, už v srdci zhřešil“ - tedy zde máme sbírku holek, s nimiž muž (Billy) zhřešil. Jinak je dobře, že jsou odlišeny postavy jakoby reálného života a filmu, protože Billy víme, že je filmová postava ze scénáře napsaného podle oné údajné polské legendy, a hned do sebe scény, kde se mluví o Billym zapadají. Vnitřní říše je náš vnitřní svět, naše myšlenky, to, co jsme kdy udělali špatně, svědomí. Laura Dern zde vypadá až nezvykle staře, s povislými koutky rtů, ale hraje výborně - často není poznat, kdy hraje svou postavu, nebo kdy hraje, že její postava hraje svou roli. Ale jinak tedy je hodně znát, jak moc na ní Lynch ujíždí. :-) Velmi dobrá je její „zpověď“ (a opět tu máme křesťanské téma), kde opět hraje trochu jinak, ale velmi dobře. Film nabízí i určitá další drobná témata navíc - např. jak moc nás ovlivňuje naše minulost, náš včerejšek, a pokud to nevíme, jestli má smysl myslet na budoucno. To mi přijde jako zajímavá myšlenka. A pak samozřejmě ten závěr - určitá nutná vlastní oběť pro nápravu křivd, které dotyčný člověk způsobil. -------- Původní starý komentář: Režisér David Lynch si nějaké filmové servítky nebere. Přesto jeho sugestivní, někdy až raušový styl vyprávění přitahuje mnohé fanoušky. Tentokrát však asi poněkud přestřelil. Pokud jste někdy četli na FFFilmu recenzi Františka Fuky na tento snímek, musím říct, že nic výstižnějšího mne nenapadá a rád bych jeho originální recenzi zopakoval. Žel, nejde to. Inland Empire je zvláštní sled scén, které spolu navzájem nesouvisejí už od počátku ani vzdáleně. Sledujeme jakési rape home video se znásilněním, jakýsi sitcom, možná že dokonce divadelní, kde místo lidí chodí a mluví králíci (tedy lidé za králíky převlečení), posléze se konečně objeví jakýs takýs náznak příběhu herečky, které se její role začínají prolínat do všedního života... Celé to však působí neskutečně nabubřele a zbytečně, navíc snímané zrnitou digitální kamerou, ze které samotné už je na zvracení. A pokud Southland Tales vypadají jako sebeukájecí film pro pana režiséra, tady by se to dalo říci dvojnásob. Navíc tříhodinová stopáž totálně odbourává jakýkoliv pokus o soustředění se na dění na plátně (resp. obrazovce), a to i kdyby největší Lynchův fanda chtěl pochopit, oč vlastně jde. Pouze pro těžce otrlé fanoušky Davida Lynche, kteří i zde budou chtít - naprosto zbytečně - hledat a najít nějaké souvislosti. () (méně) (více)