Režie:
Vittorio De SicaKamera:
Pasqualino De SantisHudba:
Manuel De SicaHrají:
Marcello Mastroianni, Faye Dunaway, Mirella Pamphili, Esmeralda Ruspoli, Caroline Mortimer, Yvonne GilbertObsahy(1)
Jejich vzplanutí bylo osudové – protože bylo poslední... Čerstvě rozvedená Julia přijíždí z USA do Benátek. Na letišti se seznámí s atraktivním automobilovým závodníkem Valeriem. Jeho dvoření nejprve odmítá, o pár dní později jej ale sama pozve na návštěvu a odstartuje vášnivý vztah. Valerio Juliinu proměnu nechápe, až do chvíle, kdy se dozví o její nemoci… Film z pozdního tvůrčího období Vittoria De Sicy se podobně jako Slunečnice či Cesta řadí mezi melancholická melodramata. Jímavému příběhu slouží za kulisy nádherné scenérie severní Itálie, za zmínku stojí i ústřední píseň v podání Elly Fitzgeraldové a opulentní výprava a kostýmy ve stylu sladkých 60.let. (Česká televize)
(více)Recenze (28)
Věrohodná životní cesta, pěkně natočená, místy asi podivná, ale takhle to ve filmech z těchto let bývá. Velmi pěkně zahrané, a jak již zde bylo chváleno, Fay to opravdu slušelo, Marcello byl zase velmi lidský a autentický. Konec mě nenadchl, ale následně si říkám, že to byl dobrý konec a lepší, než kdyby to dopadlo špatně, ale co by bylo špatně? ()
85% - Amanti je především fascinujícím hereckým dvojkoncertem Dunawayové a Mastroianniho. Jejich přesvědčivost je zkrátka dokonalá. Dějově se jedná o smutnou, ale zároveň romantickou záležitost. Hlavní téma jak lze strávit čekání na nevyhnutelné je velmi citlivě prokládáno nádherami přírody a nostalgická hudba nás udržuje po celý film ve zvláštním pohodlném napětí. Pokud bych měl něco vytknout, tak snad jen to, že otevřený konec filmu mi přišel trochu alibistický. Nicméně, pointa v autě žádnému divákovi neujde, a i já se s ní nakonec spokojil. Místo pro lásku je nádherný, svižný a lehce srozumitelný film, který potvrzuje vysokou úroveň svých tvůrců. Carpe Diem, dokud žijem ;o) ()
Velmi pěkný film, který jsem zhlédl s nemalou chutí. Herecké duo Mastroianni & Dunaway (ty její kostýmy!) je prostě skvělé, sledovat jejich herectví je čistá radost a ti dva jsou ve filmu naprosto úžasní - to především kvůli nim stojí film i po těch letech za vidění a každého fandu starých klasických filmů musí potěšit. Dvě herecké legendy, krásná kamera, hudba i výprava, jednoduchý příběh plný velkých emocí a prostoupený jímavou melancholií - to je Místo pro lásku. Skvostný film, po němž se v duši rozleje příjemná posmutnělost - a chuť všeho nechat a vydat se hned do Cortiny. ()
Trochu kýčovitá romantika, která je však díky hlavním představitelům povýšena na umění. Navíc byli oba v té době v nejlepší kondici a měli přehršel toho, co z ženy dělá sexy ženu a z muže sexy muže. ()
Mainstreamový námět, jemuž dali hodně Antonioni a Fellini (prvý v zobrazení prázdnoty buržoazního světa, druhý v nepoťouchlé ironii) ve zpracování (své neorealistické období Sika už dávno opustil) a tím jejich poetiku přiblížili tvůrci méně vyhraněnému publiku (a dokázali jím ovšem, jak je tato poetika nosná). Film pak kromě ústřední herecké dvojice (Mastroianni tu prostě je výborný) stojí na úchvatné práci Santisovy kamery a určitém pastišově všežerském zpracovávání modních hudebních žánrů 60. let. ()
Veliké zklamání... To už není ten Sica, který mě takřka magicky přitahuje. Přes skvělé herecké výkony a přes silný příběh je nakonec všechno tak nějak barvotiskové. Nudit jsem se přestal až v poslední třetině ;o) Jako kunsthistorik sice ocením vilu od Palladia, ale jako filmový divák už méně. Je sice pravda, že konstatování smrtelnosti i u těch nejbohatších je pozoruhodný, už mnohokrát objevený postřeh, ale bez plyšových podušek ze všech stran by film mohl mít zase jiné přednosti. Více syrovosti a méně líčidla by mu nepochybně prospělo, i když by to pak byl úplně jiný film... Jednu hvězdičku navíc dávám za to, že se to celé neskončilo střemhlavým pádem do hlubin. Jak by bylo lze očekávati... ()
Starosvetsky koncipovaný love story s hviezdnym obsadením pred kamerou i na režisérskej stoličke. Práve tu tkvie úspech banálneho príbehu. Čo ma však iritovalo je neustále tlačenie na pílu a dojiť divácke slzy aj tam, kde to nebolo nutné. ()
V tomto poněkud nepříznačném Sicově filmu není jediného záběru, který by nesvědčil buď o lásce nebo o odcházení, zpravidla však každý jím uchovaný pohled vypovídá o obojím. Julia přichází do letního panství jako do světa iluzí: iluzivní fresky na zdech divadelního sálu jí pootevírají jinou skutečnost, chladná plocha televizní obrazovky mrazí svou lživou mystifikací reality a kruté šalbě svobody toulavého psiska odpovídá představa osudové lásky vysněná v tomto chladném – a definitivním – bezčasí. Můžeme věřit, že ta jemná, upravená dívka skutečně vytočila neznámé telefonní číslo a bezejmenný ctitel neodolal výzvě přimknout se, nepravděpodobně krásnému milostnému vzplanutí se všemi přeryvy, které jej spoluutvářejí, stejně jako trpce vědět, že nic z něho není a sen o něm jen utrácí poslední nenávratné minuty. Ti amo. ()
Neprávem opomíjená režisérova nádhera. Toť vše k filmu jako takovému, neboť se nesluší uváděr nic konkrétního. UPOZORNĚNÍ: Nejprve bych chtěl zdůraznít, že si vážím vydavatelství Levné knihy za to, že vydává za skvělou cenu na DVD starou klasiku, která by u nás jen tak nebyla k vidění. Nicméně upozorňuji potenciální diváky, že DVD s tímto filmem z Levných knih obsahuje na svém obalu na zadní straně nechutný spoiler, který je připraví o část zážitku. Ve vlastním zájmu obal před zhlédnutím filmu nestudujte! Nevím, nakolik je to chyba vydavatelství jako celku, to ať si vyřeší sami, ale tomu konkrétnímu člověku, který text na obal psal, by měli polámat ruce. ()
Mastroiannimu ani Sicovi nelze dát odpad, což mne značně limituje v rozletu. Takže mohu jedině bezmocně nadávat na ztrátu času ziskanou tímto snímkem. Je vůbec možné, že se tito dva velikáni podepsali pod touto kulturní vylomeninou plnou otřesného kýče a pseudoromantické melancholie? Tak debilní stokrát omletej scénář s banálními dialogy snad nemá ve svém repertoáru ani současná česká filmová komedie. No aspoň že se dobře bavil uslintanej bernardýn od sousedů, když po každém "miluji tě" hlasitě zaštěkal. Můj ty smutku....To se zas nevyspím, pokud si sousedi dají opáčko. :-( ()
Neskutocny herecky koncert Mastroianniho a Faye Dunaway. Treba oddychnut od hororov, lebo idu na mozog : 95 % ()
Chráněná, chtěná oblast myšlenky "já a ty." Jen rozpustit vlásky. Být, v atmosféře Apenin. Cítit chvilky, pevninu, olivový třpyt podhůří. Jaro třepotavých motýlů. Smetánkovský, medový šum "výletníků," v područí plavých polibků, než slast zvrásní, zavalí. Nabere čas šafránu. V taktu cyankáli, jehliček po těle. Vysvitne jediná možná cesta. Ta prostřeno má. Svíčky pro dva. ()
Nebyť prvku zákernej choroby (nie je nijako viac špecifikovaná), išlo by o tuctovú nudnú romanťárnu bez akéhokoľvek zaujímavejšieho momentu či zlomu. Až zmienka o chorobe bortí klasické klišé, aj keď nuda pretrváva. Výkony ústredného dua neurazia. ()
Velice klidné melodrama, čistě natočené, jednoduché. Muž a žena. Ona ho nejdříve nechce, ale poté mu dá pár dnů, během nichž se do sebe zamilují, ale ona se chvílemi chová dost zvláštně, což naznačuje velmi smutný závěr. Trochu mi to připomíná ty nové Korejské a Japonské romance (…ing, Crying Out Love In the Center of the World atd). Zdařilá kamera přináší pěkné obrázky z hor a na krásnou tvářičku Faye Dunaway je radost pohledět. Dobré a smutné ()
Film se mi velmi líbil, zejména jeho skvěle atmosféricky pojatý a netuctový závěr. Chtěl jsem mu dát plné hodnocení, ale po okamžiku , kdy jsem zhlédnul jiný herecký koncert Mastroianniho tentokrát s Romy Schneiderovou v jiném filmu, by to si myslím, bylo nespravedlivé. ()
Vittorio de Sica dává průchod své mnohostrannosti. Málokterý režisér sekal tak rozdílné filmy jako Zloději kol [repríza minulý týden] a Místo pro lásku [repríza včera]. Neorealistní černobílé lokace předměstkých chudinských čtvrtí, tržišť a charit vykllízí prostor před kamerou vystajlovaným ateliérům jako z Bonda [renesanční zámek, automobilová závodiště, Cortina!], neškolení dělňasové prvotřídním jménům domácí [Mastroianni] i zahraniční [Dunaway] provenience. Amanti jsou dnes nejspíš zajímavější jako historický dokument filmařské konformity a dobové poplatnosti. Melodrama učiní několik přešlapů směrem ke komedii [to v momentech vypjatých Mastroianniho emocí], precizní kamera a lahodná výprava ukojí ale i ty zmlsanější vintage-fetišisty. Být snob v šedesátých letech muselo být fajn, sladký život INDEED. Žánrovou propast mezi de Sicovými sociálními klasikami a Amanti překlenuje dokonalá řemeslná složka a momenty, kdy si autor zjevně nemůže pomoci a příležitostně trhá naleštěnou idylu, aby mezi fotogenickými exteriéry a buržoustskými cetkami vysvitlo bezděčné memento mori hlavní hrdinky [lov na kachny, hrůzný stařec]; v těchto vzácných, nicméně důležitých momentech je de Sica ze Zlodějů kol a Umberta D v tom nejlepším slova smyslu k poznání. ()
Nic víc, než téměř klasickou červenou knihovnu v Místě pro lásku nevidím, vždyť už jen ten název. Za slovo téměř je možné vděčit hercům, kteří svými výkony celý příběh pozvedají o úroveň výše, jejich vztah je opravdu uvěřitelný, hrají jako skutečný pár. Stejně tak kvalitní je i kamera, která právě herecké výkony v detailech využívá, současně ovšem i úchvatné exteriérové kompozice. Zajímavý je přechod z na dobu vzniku klasické romantiky, do řekněme vážného dramatu a tím silnějších scén, kterých bylo v dosavadním průběhu velmi málo, pokud vůbec nějaká. Závěr přesto podivný, tak nějak uzavřeně neuzavřený, což mám sice rád, ale u tohoto tipu filmu mi to prostě nesedlo. 60% ()
Pěkně natočená červená knihovna. Díky výkonům obou hlavních protagonistů to je naštěstí velmi příjemná podívaná. 70% ()
"Jsou chvíle, kdy nezáleží na ničem a zároveň na všem..." Tak to byla jen romantika. Jednou stačí. ()
Schématický melodram, jemuž nemůže pomoci ani De Sica, ani Mastroianni, ani Dunawayová. Film je zařazen mezi 50 WORST FILMS podle Medved brothers. (Hodnocení navyšuji z úcty k režisérovi a osobnostem jindy dobrých herců.) Názor Rogera Eberta dost vypovídá: https://www.rogerebert.com/reviews/a-place-for-lovers-1969 ()
Reklama