VOD (1)
Obsahy(1)
On je pouliční muzikant a občas si přivydělává v dílně svého otce. Jeho snem je živit se hudbou, ale to se mu vůbec nedaří. Ona je talentovaná pianistka z Čech, která odešla do Irska kvůli obživě a prodává na ulici růže. Když se ti dva náhodou potkají, zjistí, že jejich společná hudba má neobyčejnou sílu a podaří se jim získat nejen peníze na pronájem studia, kde natočí společnou desku, ale také přízeň a obdiv všech, kteří se na jejím vzniku podílejí. Oba si ale velmi záhy uvědomí, že takového člověka, jakým je ten druhý, se jim podaří v životě potkat jen jednou. Jeho nově nabytá svoboda a její minulé závazky tak oba postaví před rozhodnutí, co jsou pro sebe schopní obětovat a jestli vůbec mají možnost zůstat spolu. (Bontonfilm)
(více)Recenze (836)
Příjemné písničky jsou to jediné, co zachraňuje tento neuvěřitelně amatérsky vypadající, třebaže docela mile působící počin od podprůměru. Glen je vynikající muzikant a obstojný herec - oproti tomu zoufale neherecký projev Markéty Irglové je více než rušivý, až nepříjemný. Celkově 3* s tím, že jsou především za ony pěkné písničky a příjemně plynoucí malý příběh, který však možná až příliš upadá do poněkud přeslazené romantiky. ()
Film jsem neviděl a nikdy se na to dívat nebudu, protože Markéta Irglová je mi děsně nesympatická - taková typická česká šmudla z venkova s uječeným hlasem. To její chování - ona je hvězda a prezident ji ani nepopřál. Klaus to řekl skvěle odpověděl: "Nevím kdo to je a film jsem neviděl, tudíž..." :-) ()
rozpočet : $150,000 otvárací víkend : $61,901 tržby celosvetovo : $18,441,475 ()
::::::::::::::::::::::::::::: GENIÁLNÍ A MOC ROZTOMILÝ FILM ! Začátek nemá chybu - moje nejoblíbenější písnička od Glena Hansarda ! Bohužel musím také říci, že se Markéta Irglová ke Glenovi nehodí ! Promiňte. :::::::::::::::::::::::::::::::. ()
Hear the sirens call me home... Irský zázrak kolonizuje srdce diváků po celém světě. Příběh, kterým žijete. Příběh, který žijete. Příběh, který zpívá slovanská víla Markéta Irglová a irsky ryšavý písničkář Glen Hansard. Prostý, ale mezi strunami skvostných písniček The Frames napnutý skvost s ryzími charaktery. Průzračná čistota jímá v kytarovém hřmění i něžném pianu, drtí v pohledu i zaváhání. V tom, co zůstává nevyřčeno, i v tom, co je řečeno, ale ztraceno- bez překladu. Zrádně se vzpírá škatulkám muzikálu i hudebního filmu, tahle vokálně-instrumentální romance, kde jiskra přeskočí někde mezi první a druhou slokou prvního společného muzicírování. Síla Once je i v atributech vzdálených od notové osnovy. Buduje atmosféru zcela mimoděčně, nezáměrně,díky dublinskému geniu loci, který spojuje poutníky a město v jeden poetický vesmír. Pak přijde konec. Jako ležet v ledovém horské říčce, nechat sebou proudit molekuly vody a cítit, jak voda odplavuje všechen balast, všechny zbytečné nánosy, všechno umělé, všechno, co tíží. A najednou se po celém těle rozlévá nádherné, všeobjímající teplo...... Málokdy se mi přihodí, že se mi zároveň do očí kradou slzy a na rty úsměv... ONCE upon a time. (I napodruhé:) 85% ()
Hansard není statečný hrdina v lesklé zbroji, Markéta není princezna a Irsko není pohádkový svět. Ale stejně je Once příběh kouzelný tak, až jsem místy nedýchal. Kouzelný, vzdálený a přitom tak samozřejmě osobní. Příhody s Její rodinou nebo hledání lidí pro nahrání Jeho alba sice ztrácí tempo, ale to mi je teď dalece jedno. Já totiž "miluju tebe" a zpívám si Falling Slowly. Soundtrack i na stý poslech přináší div ne slzy. Ten film je nesmrtelný, jen to ani dekádu po svém vzniku stále ještě neví. ()
Toto je příběh, jako by ho napsal sám život. Já dokonce věřím, že ho z větší části, až na některé "roztomilé" detaily a značnou idealizaci, i život napsal. Nebo nějaký podobný. Život mnohdy píše tuctové příběhy. V našich končinách skoro pořád. Proto chodíme do kina. Na věci, které život nenapsal. Příběh Once, bych si asi užil a procítil, jen kdybych si s Irglovou či Hansardem byl blízký. Ale upřímně - jsou to cizí lidé, třebaže působí sympaticky. Nic zlého jim nepřeju, ale tenhle film mě úspaval. Ani písně, které v něm zazněly, nejsou můj styl. A herci mi před kamerou připadali napjatí, neuvolnění. Pak se těžko hodnotí kladně. ()
Tohle jsou přesně ty filmy, kde se ve mně shromáždí všechny endorfiny, úžasná látka, která ve mě vyvolává příjemné a krásné pocity pohody, kdy nepotřebuju žádné drogy, ani fyzickou zátěž, dokonalý příběh, chcete li scénář, mě stačí Once a já si zpívám , to je takový můj hormónek štěstí. - Viděno v rámci Challenge Tour 2015: 30 dní se světovou kinematografií. ()
Pěkný, ale pro mne až příliš obyčejně natočený příběh o vztahu dvou muzikantů - pouličního kytaristy a příležitostné klavíristky. Velká část příběhu je vyprávěna prostřednictvím slov Hansardovy muziky. Píseň Falling Slowly je ovšem opravdu parádní kousek a zůstává mi znít v uších na hodně dlouho. Mínusem je neherecký projev většiny herců. Oscarový song Falling Slowly: https://www.youtube.com/watch?v=k8mtXwtapX4&ab_channel=GlenHansardVEVO ()
Cholerika uklidní, flegmatika zaujme, sangvinika dojme, melancholika rozpláče. Požitkářský příběh dvou hudebních duší umocňují krásné romantické skladby a zejména ta, při které film končí, rozemele emočně citlivého jedince na kaši. Once písněmi vyjadřuje vše, kromě všeho také vtipně podaný názor hlavního hrdiny na svoji přítelkyni v úvodu filmu. Postupně ale přibývají silnější a silnější scény, kterým kraluje závěrečná pětiminutovka. Hansard a Irglová úžasní. Jediné, co můžu snímku vytknout, je fakt, že na mě nezapůsobil natolik intenzivně, jak bych čekal. Čeho si ale na takovém filmu cením?? Šli jsme do kina tři páry. A po skončení se u půllitru piva kámoš naprosto vážně zeptá: "Tak co, ukápla slza?? Bylo to fakt pěkný..." Chápete?? Čtyřiadvacetiletí kluci se baví o tom, jestli někdo u filmu brečel... Silný zážitek. 90% "Take this sinking boat and point it home..." 150 tisíc dolarů(rozpočet)/14 miliónů dolarů(výdělek celosvětově) ()
Velice milý, citlivý a opravdický snímek, který dokáže zapůsobit i po emociální stránce. Celým filmem nás provázejí překrásné písničky nazpívané Glenem Hansardem a Markétou Irglovou.Glen Hansard je v roli pouličního zpěváka velmi sympatický a jeho výkon se mi moc líbil. Markéta Irglová místy přehrává, ale na kvalitě snímku to nějak neubírá. Film, který jasně dokazuje, že nízkorozpočtovým filmům neodzvonilo a potvrzuje známé pravidlo "v jednoduchosti je krása". Pro ty kdo má rád hudební filmy a muziku Frames povinnost, pro ostatní hodně kvalitní zážitek..... ()
Prostý a jednoduchý příběh o křehkém vztahu irského muzikanta a české zpěvačky vás osloví hlavně tehdy, když se vám bude líbit ta hudba, protože o ní to je. Já mám ty písničky moc ráda, miluju Hansardův hlas a k dovršení všeho ten člověk docela slušně hraje. Markéta taky nebyla špatná, jen mi přišla trochu nepřirozená v těch částech filmu, kde mluví česky se svou rodinou. Oni vůbec oba rodičové nebyli nic extra herci. Jinak je to milý film, takové pohlazení po duši. ()
Tenhle film je jasným důkazem toho, že k úspěšnému filmu nepotřebujete tolik. Stačí párek hereckých dřev - zrzavýho Ira a českou seknhendovou královnu, prostinký příběh a jednu hudební pecku. Vše ostatní se dostaví samo. Oscar a další podružnosti ... ()
Papírově jeden ze silných zážitků letošního roku, ale papírové předpoklady zůstaly zcela nenaplněny. Všechny podmínky pro správnou projekci romantického snímku jsem dodržel, ale výsledný dojem nebyl o nic lepší než z průměrných amerických limonád, čímž bych tento věru křehký film nechtěl přirovnávat k Hollywoodlandu. Díky skvěle vygradovanému finále a procítěným písničkám jsem přeci jen kousek té něhy a romantiky z plátna zachytil, ale nebylo toho mnoho. Příběh ani herecké výkony nenadchnou a některé dialogy jsou svojí jednoduchostí do nebe volající. Aspoň že tvůrci přišli s mnoha dobrými nápady a motiv vysavače považuji za jeden z nejkrásnějších prvků v této Irské romanci. The Frames by prostě měli zůstat u muziky, která jim jde věru lépe, než filmování. ()
Písničky tak silné, že jim rádi prominete i to domácí video kolem. ()
Atmosféra tohoto filmu je velice křehká a docela emotivní. Přesto, že film nemá téměř žádný příběh a zápletku a působí trochu dokumentárně, je příjemný a zajímavý. Největší zásluhu má na Once samozřejmě hudba, skromnost a láska.. ()
Milé překvapení. Jednoduchý, ale působivý film. Jediná výtka je k hudbě, která mi krom pěkné titulní písně přišla dost jednolitá... Jinak ale podobné civilní filmy mají sílu a Once toho umí využít. ()
Ach jo, ten konec... ()
Když vidím, že tu dnes moji oblíbenci solí na Once nadšené pětihvězdičkové komenty, tak nemůžu zůstat pozadu :-) Once považuji i zpětně za nejlepší film letošní uherskohradišťské Letní filmové školy. Přestože filmová kopie nebyla na festivalu opatřena titulky, dvakrát jsem si film užil, dvakrát byl nadšen a dvakrát se mi tlačily do očí slzy. Dialogům jsem nerozuměl, ale o ty v tomto okouzlujícím snímku nejde. Jednoduchá story, sympatické duo herců, pár českých vět a kupa hřejivé pohody a citů projektovaných skrze skvělé písničky skupiny Frames. Na úchvatný duet Glena Hansarda a Markéty Irglové za doprovodu klavíru v hudebním obchodě jen tak nezapomenu. Neokázalá filmově-hudební poezie s velkým srdcem. ()
Příjemný malý film, kolem něhož se utvořila velká bublina, jež nutí hledat mouchy tam, kde nejsou. // Příběh dvou osamocených bytostí, které mají společnou vášeň - hudbu. Oba jsou zlomeni z minulých vztahů a přesto mezi nimi vznikne něco krásného... krásného a nenaplněného. // Za několik dní se Johnu Carneyumu podařilo vytvořit emotivní a důvěryhodný příběh. Jak se říká, za málo peněz hodně muziky. Tady to platí dvojnásob. Alespoň jednou. ()
Reklama