Režie:
Evžen NěmecScénář:
Evžen NěmecKamera:
Adolf NavaraHudba:
Luboš SlukaHrají:
Josef Somr, Karolina Slunéčková, Hana Maciuchová, Jiří Holý, František Němec, Miloš Nedbal, Bedřich Prokoš, Viktor Očásek, Bohumila Dolejšová, Karel Vlček, Helena Šimková-Malehová (více)Obsahy(1)
Historická televizní hra byla napsána podle Vančurových Obrazů z dějin národa českého a odvíjí se na pozadí evropské situace počátku třináctého století. Přemysl Otakar I., otec Anežky Přemyslovny, usiloval o uznání českých zemí jako dědičného království. A jak to bylo s jeho láskou a vrtkavostí? Na to nám odpoví příběh, v němž se báseň a pravda rozcházejí jen v míře citových hnutí, v záchvěvech duší, jež vedou stejně tak k láskám jako k nenávsti. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (24)
Text od Vančury vychází z jeho vrcholného díla Obrazů z dějin národa českého. Text je pravou masturbační záležitostí, tak jak to ve vrcholných kouscích mistrových bývá vždy. Když slyšíte Kamilu Slunéčkovou co by Adlétu Míšeňskou z rodu Wettinů pronášet: KRUTOST BIJÍCÍ BEZ HNĚVU,JE JAK MRAZIVÉ PEKLO! POHANA JÍŽ SE DOPOUŠTÍME S DOBRÝM ÚMYSLEM, PÁLÍ A BOLÍ VÍC NEŽ NENÁVIST! uvědomíte si, že autor tohoto textu toho hodně prožil a promyslel. Tohle je vážení jiná liga!!! Přemysl Otakar je tu napsán zcela nereálně a tak to má být. Je to pragmatik i génius dohromady, což by se v reálném životě nedalo uskutečnit. Vančura to ví, a stejně neodolá a zkombinuje to dohromady. Génius!🍾👍👌😉 ()
Historické lapsy nejsou zase tak podstatné, tahle hra stojí především na výkonech a charismatu ústředního tria, krále a dvou královen. Josef Somr je jako mazaný politik Přemysl správně cynický, pragmatický a přitom stále není pochyb, že právě on má sedět na přemyslovském stolci. Hana Maciuchová má jako Konstancie v sobě pravou uherskou divokost jako jezinka, člověk by jí věřil, že za jízdy na koni sestřelí šípem dravého ptáka :). A Karolina Slunéčková je pravou královnou, která sice již ztratila mládí, nikoli však důstojnost a půvab dámy. ()
Televizní studiová hra, která se na naše dějiny a slavné panovníky nedívá obdivnýma očima a Přemysla Otakara I. nelíčí jako vznešeného rytíře vybraných mravů, nýbrž jako cynického pragmatického muže, který umí jít tvrdě za svým a neohlíží se přitom na okolí. Josefu Somrovi jeho krále věříte a uvědomujete si, že při své historické velikosti mu nic lidského nebylo cizí a dokázal být prchlivý, malicherný, krutý i láskyplný. Celkový dojem: 60 %. ()
Byl jednou jeden král a ten dvě ženy miloval. Nevěděl kterou víc, každé zůstal dlužen polovic. Poněkud frejířský portrét jednoho z nejvýznamnějších českých panovníků je sice jen uměleckou reminiscencí, ale vpravdě rozkošnou a eroticky prchlivou, že nelze odolat. Vedle excelujícího Josefa Somra náleží veškerá pozornost také představitelkám obou královen, tedy Haně Maciuchové (Konstancie Uherská) a Karolině Slunéčkové (Adleta Míšeňská), které se svých rolí zhostily s ženským půvabem a grácií. ()
Skvělý Somr jako politicky velmi inteligentní král a k tomu Hana Maciuchová jako velmi pohledná uherská princezna. A pak taky nějaká starší pani jako Adleta. Somr nedostal moc hlavních rolí a tady se znova ukazuje, že to byla škoda. Co se týče politických reálií doby, nedokážu moc posoudit, nakolik věrně se autoři drželi historie. Ale jako TV innscenace je to povedené. ()
Když se řekne Přemysl Otakar I., většině se vybaví jen Zlatá bula sicilská a tím to hasne. O ostatních aspektech jeho panování se učebnice dějepisu příliš nezmiňují, o pokusu vykreslit Přemysla jako člověka ani nemluvě. A přitom se jedná o jednoho z nejvýznamějších panovníků našich dějin, který svým politikařením, neustálým měněním stran a manipulováním získal pro naše země dědičný královský titul. Že mu tyto činy v očích současníků příliš nepřidávají? Tak se ale chovali prakticky všichni králové, vévodové či hrabata včetně u nás tolik opěvovaného, ctnostného Karla IV.. Němcovo zpracování tak podává našeho krále takového, jakým mohl ve skutečnosti být a Josef Somr se své role zhostil bravurně. Televizní inscenace nejspíš jen pro fanoušky historie, ale tím já jsem. 80% ()
Příběh z doby panování Přemysla Otakara I. na motivy V. Vančury...... Scénář : Evžen Němec a Ludvík Kundera. Kamera : Adolf Navara. Hudba : Luboš Sluka ()
Omdlel! Dán omdlel! Inu, obrozenecká představa o našich panovnících jako rytířských recích (text - Alois Jirásek, hudba Bedřich Smetana, obraz - Mikuláš Aleš) tu dostává pěkně na prdel, ale co naděláme... Slož dohromady cáry slov a mluv! ()
Pobavila mě inscenace, dost podařená a výborně zahraná. A neméně mě pobavily zdejší komentáře. Tak on ten Přemysl byl bezcharakterní cynik? Jémináku! To je hodnocení trouby, který nikdy nevedl žádný kolektiv. Vančura se pravděpodobně nemýlil, když si Přemysla představoval jako inteligentního a zodpovědného. Zdědil "statek" Čechy a staral se, aby prosperoval a předal jej dědicům v co nejlepším stavu. V tomto je soukromé vlastnictví nepřekonatelné a evropský feudalismus ohromně progresivní; kam se hrabe nějaká republika s volbami co čtyři roky! Zodpovědný státník si samozřejmě nemůže dovolit podléhat nějakým romantickým citům k té či oné ženě. Zapíchat si přece mohl s kým chtěl, ale královna musela být plodná a politicky výhodná. --- Přemysl v podání Vančury a znamenitého Josefa Somra není v žádném ohledu sprostý ani cynický. Nezpůsobuje víc bolesti, než mu povinnost velí. Ostatně ty jeho ženy rozhodně nebyly žádné husopasky a hrály tu hru taky, podle svých možností a platných pravidel. --- Kutná Hora a slabý císař byly předpoklady českého vzestupu. Přemysl to určitě nezvoral. ()
Je vidět, že starší historikové nemohli skousnout obojakou politickou hru Přemysla Otakara I., která zdánlivě zavání vychcaností, a která mu vynesla Zlatou bulu sicilskou, dědičný královský titul. Josef Somr zde svého Otakara hraje jako slizkého hada, s nímž nikdo neví na čem je. Tahle interpretace je už dnes překonaná, Přemysl byl zkušený a pragmatický státník, inscenace ho spíš zesměšňuje. Ale jak říkám, každý historický pohled obohatí, takže i tady jsem se díval rád. 60% ()
Při pomyšlení na to, že by takový skutečně Přemysl Otakar I. byl, nejsem vůbec nadšen. Velkého - anebo alespoň historicky významného - Přemyslovce jsem si představoval všelijak, ale rozhodně ne jako Josefa Somra (nic proti němu, chraň bůh, jen mi prostě nepasuje do téhle role)... Ale což. Jaký vlastně Přemysl byl, to stejně dnes pořádně nikdo neví a už se asi ani nikdy nedozví. ()
Tak Josefa Somra mám sice hodně rád, ale do role Přemysla Otakara mi příliš nepasoval... ()
Moje nejmilejsi Karolina v jedne z mala vyraznejsich (hlavnejsich) roli, zde v historicke hre ceskoslovenske televize. Jo, Karolina, to je laska... P.S.: Somr dostatecne vrtkavy. :-) ()
Artikulačně-dokonalá one-man show Josefa Somra, jinak poměrně nuda nuda, šeď, šeď..............moje hodnocení = 5,5 z 10. ()
Příšerná nuda! [140. hodnocení, 19. komentář, 66%] ()
Československý televizní historický film, tentokrát z období vlády Přemysla Otakara I. (1155-1230). Ocitáme se v roce 1198, kdy se českému knížeti a králi podařilo zajistit královský titul i pro své potomky. Vladař je zde vykreslen jako přemýšlivý a energický panovník, který neváhal využívat a měnit manželské svazky podle svých potřeb. Významného českého panovníka, kterémuse podařilo ukotvit a zvýšit význam českého království ve střední Evropě, ztvárnil J. Somr. Právě v té době se rozhodl opustit svou současnou manželku Adlétu Míšeňskou (K. Slunéčková) a oženit se s mladší Konstancií Uherskou, kterou představovala H. Maciuchová. V okamžiku, kdy se blížila válka s německým císařem, si však povolal Adlétu zpět, aby získal cenné spojenectví. Jeho milostné kolísání mezi svými ženami nevypadalo ze společenského a morálního pohledu dobře, avšak jeho vypočítavost přinesla později výhody pro české království v podobě spojenectví s německým císařem a papežem. Ve snímku E. Němce bylo též zmíněny zásnuby mezi dánským králem Valdemarem a Adlétinou dcerou Markétou (M. Dolanská – matka J. Dolanského), která později přijala jméno Dagmar Dánská. Ve vedlejších rolích se objevil královský komoří J. Holý, V. Krška coby králův kaplan či J. Drbohlav a Z. Martínek jakožto vyslanci dánského krále. Zajímavý snímek z cyklu historických filmů určených v roce 1974 k popularizaci české středověké historie končí narozením Přemyslova a Konstanciina syna, který vejde do dějin jako Václav I. ()
Král Přemysl jako samolibý, domýšlivý, sobecký zmetek, i když ne zcela bez soucitu a vděčnosti. Obávám se, že skutečnost se moc nelišila. Co naplat, i vůdci jsou jenom lidé. A když chtějí něco znamenat a zapsat se něčím důležitým do historie, musí se často takhle chovat. V dnešní době je to stejné. Úžasný Josef Somr, nepřekonatelná Karolína Slunéčková a překrásná Hana Maciuchová. Tehdy ještě bez afektu, který dnes tak ráda dává na odiv. ()
Somr je živel :) ()
Mi poněkud uniká, proč se za tuhle sérii vůbec vyhazovaly peníze. Kdo má historii rád, tak to zná, nebo si to nastuduje. Koho historie nezajímá, bude se nudit, pokud se tedy vůbec bude dívat. Navíc je to skoro jako inscenace. Celé se to mělo natočit jako rozhlasová hra a bylo po ptákách. No, ale protože si cením toho, že to znalosti historie přece jen osvěží, tak tu dvacítku dám stejně jako ostatním inscenacím v této sérii. ()
Třetí hvězdičku dávám pouze a jen za výkon pana Somra... Krom něj tady totiž pořádně nefunguje nic. Většina herců hraje toporně nebo se příliš nesnaží s rolemi ztotožnit, režie často selhává, scénář by si místy zasloužil řádně dopilovat, aby vděčný námět (a jeho antipatetické pojetí) místy skoro až nezesměšňoval. O monotónní hudbě a příšerných exteriérních záběrech ani nemluvě. Rozhodně jedna z horších československých televizních inscenací. ()
Reklama