Režie:
Alice NellisScénář:
Alice NellisKamera:
Ramūnas GreičiusHudba:
ButyHrají:
Iva Bittová, Karel Roden, Ivan Franěk, Martha Issová, Miloslav König, Miroslav Krobot, Anna Šišková, Natálie Drabiščáková, Igor Chmela, Sabina Remundová (více)Obsahy(1)
Julie (I. Bittová) má všechno. Úspěšného a pohledného manžela (K. Roden), zdravou a chytrou dospívající dceru (M. Issová), práci překladatelky, oddaného milence (I. Franěk) a teď dokonce i nový, velký dům, kam se celá rodina právě přestěhovala. Ale pod tímto zdánlivě spokojeným a klidným povrchem zatím odpočívají mnohá tajemství, která nebude možno skrývat donekonečna. Julie však nechce dělat zásadní rozhodnutí. Místo toho se vrhne do zcela nesmyslné mise. Když ráno ve zprávách zaslechne, že zemřela jazzová zpěvačka a klavíristka Nina Simone, kterou v mládí obdivovala, vzpomene si na dobu, kdy vše bylo jednoduché a kdy žádné hory tajností neexistovaly. Zcela iracionálně a přes protesty celé rodiny se rozhodne koupit si piano, na nějž jako malá hrávala. I když tím na první pohled od všech hlubokých problémů utíká, ukáže se, že tento jediný den, kdy opustí bezpečnou rutinu svého života a vydá se hledat vytoužený nástroj, převrátí její dosavadní život vzhůru nohama. A přesně tohle je někdy potřeba, aby člověk mohl začít znovu. (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (450)
Jednou za čas se na českém trhu objeví film, který potěší nejen kvalitně. Sice jich poslední dobou v záplavě teenažerských komedií a zpackaných šancí není příliš, ale občas prostě něco překvapí, ač nečekaně, každopádně o to víc. Takovým příkladem je právě tento film. Poslední dobou jsem přestával věřit, že v naší zemi existuje alespoň pár dobrých slečen, které dokážou solidně hrát. V záplavě nemožných seriálů už to přestávalo být realitou. Jenže díky tomuto filmu se všechny moje názory dokázali změnit. Iva Bittová přesto, že se do podvědomí diváků dlouho nikde neprosadila, zde se nádherně a ladně vpravila do příběhu a plula s ním svévolně jako kachnička ve vaně. Sice se může zdát, že je tento film spíše pro dražší polovičku, není ovšem povinností. Dokázal jsem se u něj zabavit, pobavit a překvapit i já. A to už je co říct. Na plné obrátky si to hodnocení sice nezaslouží, ale i tak mně přiměje k faktu, že se u nás dokáží natočit i ty opravdu povedené kousky, které se nemají za co stydět. --- Kolik je tý vaší? - 17,5 - 17,5? Tak to je nejhorší věk. To si děcka myslej, že jsou dospělý a člověkovi to kolikrát taky tak připadá a pak najednou bác. Zavolaj Vám, že je záchranka odvezla v heroinovým kómatu. ()
Když tak projíždím pozitivní hodnocení a komentáře (většiny, ne všech) mých oblíbených uživatelů u tohoto snímku, připadá mi, že jsem viděl jiný film než ostatní. V mých očích mají Tajnosti stejný problém jako hlavní hrdinka; neví co vlastně chtějí (říct). Vůbec mě postava Julie silně minula. Nerozuměl jsem jejím pocitům, nechápal její zkratovité chování a celou dobu pozoroval ženu středního věku chovající se jako puberťačka (a když je řeč o adolescentech, tak ne, v té době27-leté Martě Issové jsem opravdu nevěřil, že je jí ve filmu o 10 let méně, přestože se snažila působit bezprostředně jak nejvíc mohla). Iva Bittová se mi na tuto roli nehodí, protože ji mám zafixovanou jako přirozenou a života znalou ženu (třeba v Želary měla roličku na tělo) a tady hraje (silně) zajištěnou ženušku, které životní rozhled chybí (že by ta přemíra peněz, kterými může rozhazovat na všechny strany?) a způsob (ne) řešení jejích problémů mně příjde dost nešťastný a ubíjející. Taky se mi moc nelíbí, že sem Alice Nellis násilně nacpala jakési artové prvky (tancování před taxíkem, v obchodě, tramvaji), vůbec do tohoto filmu nepasovaly. Jinak nemám k formální stránce nejmenších výhrad (navíc, pro mě trochu nezvyklá a zajímavá hudba). Na druhou stranu přemýšlím, co mi film vlastně dal, kromě trochu podivné sondy do života ženy středního věku; no a byly to jen nezvyklé role pro Miroslava Krobota a Lenku Vlasákovou, což mně příjde trochu málo (Karel Roden také neměl špatnou úlohu, přesto v jeho repertoáru nijak zvlášť neobvyklou). U snímku jsem se nenudil, ale moc ho nepochopil. Tajnosti hodnotím pouze slabším průměrem, věřím však, že ženské publikum tento film dokáže ocenit podstatně víc. ()
Tajnosti jsou bezpochyby nejlepším českým filmem posledních let, o kterém se ale obtížně cokoliv píše či říká, protože jsou hodně niterné a nemusí nutně oslovit jenom ženu prožívající krizi středního věku (protože tajnosti má jistě každý z nás). Alice Nellis je zároveň i nejlepší český scénárista (scénáristka), který má cit pro realistické dialogy a tragikomické postavy i pointování jednotlivých situací a svému dílu dokáže dát sevřený tvar. Navíc jakožto režisérska se díky častým panorámujícím záběrům matičky stověžaté zbavila i zdání televiznosti, která tak zatěžovala její dva předchozí filmy Ene Bene a Výlet. Introspektivní pohled ženy, který je plný impresí přesně v duchu filmů režisérek francouzské nové vlny či režisérů italského neorealismu, ale nepůsobí překvapivě staromilsky a ony imprese jsou sebejisté a vždy slouží příběhu (stačí jen porovnat pád z kola či máčení houby na hlavu nebohého studenta z Vratných lahví a scénu omldení či z tramvaje v Tajnostech). Všichni herci podávají absolutní výkon, od přesných hlavních rolí (Iva Bittová a Karel Roden) až po ty nejmenší, v nichž herci zvládají své postavy prostřednictvím přesné mimiky (Krobot, Konig). A žánrově nevhodné sekvence, které jsou navíc k tomu docela dost neoriginální (Americká krása - pytlík, Moulin Rouge - tango) jsou do celku zasazeny bez sebemenších problémů a na české poměry jsou něco nevídaného. Tajnosti jsou českým filmem roku a zároveň nejlepším českým filmem posledních let... ()
Po formální stránce nádherný film. Taneční čísla i umělecké "úlety" kamery pracují pro divákův zážitek, a především mají svůj smysl. Drobná výtka - možná to bylo jen HBO, ale příšerně mě štvala nevyvážená hlasitost mluveného slova a hudby, která si vyžadovala častou práci s dálkovým ovládáním:) Co se obsahu týká, nehodlám tvrdit, že hrdince rozumím, protože by to i při mé nejupřímnější snaze zřejmě nemohla být pravda. Můžu ale říct, že Iva Bittová svým výkonem dovede přesvědčit a strhnout, a to si třeba o její hudbě můžu myslet co chci. Určité výhrady mám k poněkud epizodickým a neúplným vedlejším postavám. Anna Šišková, Miroslav Krobot i ostatní hrají výtečně a režisérka věděla přesně, proč a jak od nich co chtěla, ale působí to na mě trochu - už jsem to slovo použil - neúplně. Narozdíl od mnoha jiných snímků by tak Tajnostem prospěla krapet delší stopáž. K Marthě Issové nemůžu říct vůbec nic, snad jen že jednoho dne bych chtěl takovou dceru, jakou tu hrála:) A k těm dalším pro změnu vůbec nic říkat nechci;) Tajnosti jsou velmi povedený a velmi zralý film, plný emocí a života, a já mu dávám 80%. ()
TV/// Obsazení 4/10 Děj 4/10 Hudba 8/10 Efekty 4/10/// +pěkně melodická hudba, občas mě film dokázal očarovat -pomalu plynoucí děj, občas hodně nesmyslné jednání hlavní hrdinky, nevýrazné herecké výkony/// Co to jako mělo být? Umělecký film? Jakou to pro mě má mít výpovědní hodnotu? Knížku jsem nečetl, ale tenhle film mi přišel jako hodně uhozenej a nenormální. Asi chápu, snaží se vystihnout vnitřní pochody hlavní hrdinky, ale divácky mi to nepřišlo moc přitažlivé. Postupně jsem se do filmu dostával, pomohla mi k tomu hudba a některé scény s hudebním podkresem. Popřípadě i zavěr už byl koukatelný, ale celé to na mě působí jaksi nenormálně, nezajímavě, aji bych řekl prázdně./// Celkem 47%/// ()
Galerie (9)
Zajímavosti (7)
- Děj celého filmu je soustředěn do jediného dne. (hippyman)
- Dvě skladby od Niny Simone, které ve filmu zazní, jsou z alba Little Blues z roku 1957. (Siriuss)
- Scenáristka a režisérka Alice Nellis už byla vinou deziluze ze snahy prosadit do výroby svůj jiný film na pokraji rozhodnutí skončit s filmovou kariérou, když ji svým způsobem zachránil producent Jan Svěrák tím, že "projevil zájem o Tajnosti. Když jsme se dohodli, že musejí vzniknout za krátkou dobu a nesmějí moc stát, ucítila jsem obrovskou svobodu. Nemusela jsem se přizpůsobovat čemukoliv zvenčí. Rozhodla jsem se, že Tajnosti natočím i s tím rizikem, že nejde o jasně určitelný žánr a že si na tom filmu budu dělat, co chci. Když budu chcít překročit nějaká pravidla, tak je prostě překročím. V tom totiž spočívá krása malých filmů: Když máš rozumného producenta, tak ti za to, že ti nemůže poskytnout komfort velkého štábu a spousty času, dá komfort jiný, komfort svobody a volnosti si film natočit tak, jak opravdu chceš a cítíš, což Honza udělal." (NIRO)
Reklama