Režie:
Fredi M. MurerScénář:
Fredi M. MurerKamera:
Pio CorradiHrají:
Fabrizio Borsani, Teo Gheorghiu, Julika Jenkins, Urs Jucker, Bruno Ganz, Eleni Haupt, Kristina Lykowa, Tamara Scarpellini, Heidy Forster, Daniel Rohr (více)Obsahy(1)
Vitus je chlapec, který vypadá, jako by pocházel z jiné planety: má sluch jako netopýr, hraje na klavír jako virtuóz, od pěti let studuje všemožné encyklopedie a diriguje orchestr. Není tedy divu, že jeho rodiče mu začínají předvídat skvělou budoucnost. Chtějí, aby se Vitus stal klavíristou. Nicméně zázračné dítě sní o létání a o normálním dětství. Nakonec - až na jedno dramatické zaváhání - Vitus poznává kouzlo skromného života a jeho opravdových hodnot. Vitus źískal cenu za nejlepší švýcarský film roku 2006. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (47)
Tématika nadprůměrně nadaných dětí mě docela zajímá, čili jsem se velmi těšila až budu mít příležitost tento snímek zhlédnout. A naprosto mě dostal! Víc nic se nedá říct, abych neprozradila pointu. Vitus prostě svou upřímnou touhou být "normální" musí dostat každého... Poslední třetina je jako splněný dětský sen. Konec pak je výborně napsaný, divák společně s Vitem dospívá k důležitým životním momentům i rozhodnutím. Čistých 5 hvězdiček s přáním, aby takových filmů bylo víc (třeba i jako obdobně laděné "Nevinné tahy"). ()
Zpočátku to vypadalo na další drama o tom, jak to má nadprůměrně nadané dítě v životě těžké. Ale v okamžiku, kdy se malý Vitus rozhodl vzít život do vlastních rukou se to změnilo ve velmi příjemný příběh, sice s dost nepravděpodobným dějem, ale to mi ani nevadilo, protože jsem se dobře bavila tím, jak Vitus prováděl všechny své fígle a eskapády. Navíc bylo občas roztomilé s jakou vážností pronášel své názory o lásce nebo obchodu a také to, jak hezký vztah měl se svým dědečkem. Ano, je to tak trochu rodinná pohádka, ale velmi originální a to se určitě počítá. ()
Vitus má všechny znaky "biografického filmu", jak ho známe z posledních (amerických) let, ať už se člověk zaměři na Elvise, Walk in the Line, Raye anebo Kinseyho. Co je ovšem víc jak osvěžující, není fakt, že titulní postavou v jednoduchém přiběhu o rozhodování sám o sobě a nenechání si diktovat a dirigovat svou životní cestu nikým jiným je malý kluk, ale to, jak je film vyprávěn. Rámování filmu, které mu dodává na působivosti a filmu na určitém dramatickém oblouku a emociální působivosti, je v úvodní scéně inscenováno jako snové, abychom byli následně filmem oklamáni a až v závěru se odhalila skutečnost, a to platí i pro dalši využití ryze žánrových prvků či postupů, které jsou filmem bořeny, a tak se vyhýbají tvůrci klišé (pád a následné zranéní, prvmí láska, která neskončí moc happy-endově apod.). Navíc obsazení Bruna Ganze do role moudrého a vševědoucího stařika, který by se rád vydal tam nahoru, ať už naživo v letadle, anebo mrtvý jako anděl, nutí diváka si tuhle roli spojit s tou z Nebe nad Berlínem a autentičnosti výrazně napomáhá i obsazení skutečných virtuózů do hlavní role. Ano, je to silně televizní, do jisté míry laciné ve vzbuzování emocí, rodičovské postavy by si zasloužily více prostoru a v závěru je cítit scénáristická vykonstruovanost a stopáž je nad míru (zkrácení o deset minut by jenom prospělo), jenže když ono je to tak dobře odvyprávěné... ()
Na první pohled nenápadný film s pomalejším rozjezdem, který má ale neuvěřitelnou schopnost postupně si diváka podmanit kombinací evropského vizuálu a hollywoodského scénáře, kdy pracuje se zajímavým námětem výjimečného jedince, v tomto případě extrémně talentovaného dítěte, které je konfrontováno omezujícím okolím, ambicemi rodičů a v neposlední řadě vlastní osamělostí a city. Scénář pracuje s přiměřenou dávkou sentimentu, nechybí beznadějná platonická láska, smrt blízkého člověka, přiměřená dávka humoru a absurdních situací a především šťastný konec, který bychom v případě vysokorozpočtové studiové komedie ze zámoří asi přijímali s určitou nedůvěrou, pocitem manipulace, ale v případě malého evropského filmu zamhouříme oko. Ten konec byl opravdu hodně pozitivní, až jsem se trochu bál, že Vitova nedostupná láska vpadne na pódium, obejme ho a řekne, že na něj těch pár let ráda počká. Přesto velmi dobrých 85 % celkového dojmu. ()
Scénář: Peter Luisi, Fredi M. Murer, Lukas B. Suter .. Vitus je geniální. Stejně jako každé nadané dítě to nemá jednoduché. Rodina i okolí na něj klade neúnosný tlak, až prostě zkratuje a vyskočí z balkónu.. Inu je ošemetné diktovat těmto lidem životní cestu, když chtějí jít svým vlastním směrem. Scénář filmu je prostě výborný, bez obvyklých stereotypů. V pozdější fázi sice lehce pohádkový, ale co my "obyčejní lidé" víme, kam až sahají schopnosti geniálního chlapce. Veškeré scény s dědečkem (výborný Bruno Ganz) berou u srdce a veškeré scény se starším Vitusem (excelentní Teo Gheorghiu) potěší dokonale všechny ostatní vjemy. Je dobře, že režisér osadil skutečné nadané pianisty, protože sledovat jejich klavírní vystoupení je prostě lahůdka. Klavír jako nástroj miluji a všemožné klasické "vypalovačky," ať už Shumann, Listz, Mozart, Bach a další mě jednoduše potěší a berou na těch místech, pro která byla stvořená. Prakticky nemám závažnějších výhrad, herecky výborné, možná mohlo být lépe natočené, ale to je relativní. Pobavil jsem se skvěle, padlo pár úsměvu i pár slz. Nádhera. ()
Reklama