Obsahy(1)
Připravte se na zážitek a zkušenost smyslů, které nemají obdobu. SAMSARA opět spojuje režiséra Rona Frickeho s producentem Markem Magidsonem, jejíchž filmařské a hudební umění bylo potvrzeno již mnohokrát oceněnými filmy BARAKA a CHRONOS. SAMSARA ve starodávném sanskrtu znamená "věčně se otáčející kolo života“ a tvůrci se v něm snaží zachytit prchavé okamžiky, které utvářejí náš život. Film, který vznikal přes pět let ve dvaceti pěti zemích nás zavádí na posvátná místa, do postižených oblastí, průmyslových zón a míst přírodních zázraků. SAMSARA, která se vzdává dialogů a popisných textů, úplně rozvrací naše očekávání tradičního dokumentu. Namísto toho podněcuje naše niterné interpretace obrazem a hudbou, které do starého chápaní přináší nové prvky. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (170)
Tvůrci se nám snaží představit zajímavá místa světa a musím říct, že hned od začátku si vybírají vizuálně skutečně zajímavé kousky. Nacházíme se v asijské zemi (pravděpodobně Thajsko nebo Myanmar) a prohlížíme si nádhernou krajinu posetou neskutečnou zelení, ze které vyčnívají buddhistické chrámy a paláce. Je to skoro jako jiná planeta. Naprosto nám vyrazí dech vysypávání obrazce na podlahu. Škarohlídi hned budou přemýšlet o tom, co by se asi stalo, kdyby člověk při blízkém obdivování zakašlal. Pohled je to ale oslňující a já sám jen žasnu nad tím, co mi lidé dokážeme stvořit. Platí to i pro další putování, které nás zavede i do měst, nebo spíš do opuštěných oblastí, kde je patrné, že se tam dříve žilo, ale v současné době jsou to města a místa mrtvých. Tvůrci - kameramani - nacházejí neskutečně zajímavé detaily, kterými nám prezentují jak krásu, tak i zkázu. A tomu se přizpůsobuje hudba, která je vždy zvolena dokonale pro danou scenérii, jako kdyby rezonovala ve vysokých stropech, ale zároveň se skláněla před nepolapitelností přírodní nádhery. Více: http://www.filmovy-denik.cz/2013/02/samsara-2011-60.html ()
Slovy režiséra: a nonverbal guided meditation on birth, death, and rebirth aneb Krásná vznešená nuda. 1) Přiznávám a vyznávám, že se "obrázkové onanie" (komentátor mazic) dopouštím opakovaně a rád. Dlouho u toho však nevydržím, i Samsaru jsem zhlédl na dvakrát. Myslím si, že zvláště u filmů tohoto typu méně znamená více. Raději bych si po půlhodině říkal, škoda, přeškoda, že je to tak krátké, než abych se po filmu utrmáceně odpotácel s myšlenkou, že to bylo krásné, fakt krásné, ale trochu...jaké slovo použít...nudné? 2) Není sporu o nádherně působivé kameře ani o ušlechtilé duchovní náplni, tu by snad nepřehlédl ani slepý. Je však vznešená nuda méně nudná? 3) A tak mi největší potěšení působila snaha identifikovat natáčená místa, chrámy a kultury. Musím se pochlubit, že asi půlku z nich jsem navštívil...v tomto životě...a některé další navštívit hodlám...v tomto životě. ()
Ideální odpočinkový film - prostě se jen koukejte a užívejte si ty úžasné záběry. 75% ()
vizuálně podmanivé a místy až uhrančivé.Jen soundtrack by v mnoha ohledech mohl být lepší a bez některých části bych se obešel (bahno na obličeji),ale naštěstí je tu víc těch,které jsou hodně silné...85% ()
vyjímečný zážitek pro Vaše oči i uši + pokud používáte někteří i mozek, tak si odnesete i nějaké to poučení. Barevná emotivní mozaika o lidské společnosti se svými pozitivy i negativy - a právě ten kontrast je tím pravým hybatelem, který by měl zapůsobit i na Vás. Připravte se tedy na němou výpravu na zajímavá místa, kam se normálně nedostanete. Na čistých pět hvězdiček to u mě nemá, protože se nedrží konkrétního tématu, ale 4* snad taky neurazí. [ PŘÍBĚH: X /// ORIGINALITA: 1 /// NÁLADA: 1 /// ART: 1 /// STYL: 3 /// CASTING: X (3*MAX) ] ()
Bizarní svět pro bizarní existenci. Vzpomínky na minulost, současnost a budoucnost. Buddhova vize pod stromem bódhi. Meditativně reflexivní mozaika pozemských forem. Baraka č.2. ()
Film bez slov, ktorý toho dokáže veľa povedať. ()
Já bych tomu rád dal víc, ale prostě to nejde. Většina záběrů je skutečně perfektně natočená a nejeden bych si dal i na plochu (ale jen ty přírodní), hudba je vybraná kromě jedné scény skvěle (a hraje tu i jedná má oblíebená) a taky to odněkud někam jde. Jenže ten film se snaží být takovým novým Koyaanisqatsi, které bude úplně o všech problémech současného světa. ÚPLNĚ. Snad jen na hladomor v Africe nedošlo. Ale na to mu chybí nějaká podmanivá atmosféra a pořádná kontinuita. Já nevím, když se ohlédnu na začátek toho filmu, přijdou mi ty přírodní záběry zbytečné, byť jsou na celém filmu nejlepší. A těch zbytečných scén je tam víc, třeba prázdné záběry pózujících lidí (někteří se dokonce tvářili, jako kdyby neměli duši), kterých je tam... fakt přehršel. A co měl symbolizovat šéf firmy, co si na obličej matlá nějakou zelenou hmotu? Šílenství? Z čeho, z práce? Dle jeho chování si to evidentně užíval. Beztak to byla light pocta Vídeňským akcionistům a Günteru Brusovi :DD (zasvěcení pochopí). A když jsou nám představovány na začátku různá náboženství a kultury, proč jsou muslimové až někde 25 minut před koncem? Tohle jsem zmínil jako příklad, ale podobný pocit nahodilosti záběrů jsem měl víckrát. Na Samsaře je strašně znát, že Fricke strašně chtěl vytvořit "největší a nejhlubší film všech dob", ale chtěl to tak moc, že z toho je spíš vidět snaha než to, že se to opravdu povedlo. Fakt bych tomu chtěl dát víc. Ale chybí tomu lepší sestřih, lepší návaznost scén a to úplně nejdůležitější - silný dojem. Impresionistické filmy mám fakt rád, ale radši si znova pustím Koyaanisqatsi, TimeScapes (které ani nepředstírá, že je jen "spořičem obrazovky") a taky třeba Small Roads, Ten Skies, RR nebo celou California Trilogy od (ne)korunovaného krále všech impresionistických filmařů - Jamese Benninga. Lepší 3* EDIT 28.2. 2021 - Po zhlédnutí Baraky shazuji hodnocení o celou hvězdičku dolů. Samsara je totiž v mnoha scnách totožná, jen jinak nasnímaná - tím pádem je mi důvod její existence trochu záhadou. Lepší 2* ()
Pokračování Baraky v ještě ostřejší kvalitě. Nádherné i smutné obrazy, které můžete zahlédnout lidským okem z nebe, tváří v tvář lidem či pozorným pohledem. Lidstvo ve své nahotě, křeči i smrti. Skvostná planeta Země, která je schopna unést všechny tvory, dokonce i ty, kteří jí ubližují. Nechybí meditativní hudba a člověk tak může v klidu rozjímat nad svým životem i osudem. Pohledy do pralesů i do továren masové výroby, jednotvárnost, smutek, smrt, duchovní síla mnichů. Konec je symbolicky jasný, protože veškerá pestrost stejně jednou zanikne a přemění se v bezcenný prach, který se vejde do jedné malé misky. Nic nepřetrvá, nic nepřežije, všichni to podvědomě vědí a proto se snaží urvat, co se dá. Přesto zbytečně, protože jejich čas je přesně vyměřen, nic si sebou nevezmou. Lidská modlitba obrazem. ()
Smutný konec lidské civilizace obestřený magií krásy a duchovna. Některé společenské fráze jsou tezovité a nepřekvapí, ale způsob jejich nasnímaní, propojení a ohudebnění jim dodává silný a apelativní punc. Růžová brokovnice, rakev ve tvaru zbraně, střelivo v rukou nevyspělých kmenů. Nakonec všichni jásavě sledujeme ty zdánlivě nekonfliktní vojenské přehlídky. Pochodující hrozba, zosobněná agresivní podstata lidstva. Není to Quatsi, ale za pozornost stojí. ()
Vizuálně a technicky vskutku strhující, zejména ve 4K! Rozjezd filmu, prvních asi 40 minut, mírně pokulhával a do "děje" mě příliš nevtáhnul, nicméně o to zábavnější, poutavější a dynamičtější byl zbytek filmu. ()
Vizualni pastva pro oci, ktera divaka provede spoustou mist po svete. Mozna by to cely dokument rusilo, asi bych ale uvital nejake popisky, kde se kamera zrovna nachazi. Nektere zabery byly uchvatne (rotace vericich kolem Kaby, choreografie asijskych tanecniku na zacatku a konci filmu a spousta dalsich). Podobne jako rada jinych dokumentu, ktere me nikdy neomrzi, i tak si myslim, ze nedosahuje takove urovne jako Koyaanisqatsi. ()
Další obrázková koláž o naší planetě. Tentokrát spoléhající pouze na krásu a sílu prezentovaných obrazů bez jakéhokoliv komentáře nebo nástinu děje. A tak na své předchůdce lehce ztrácí, protože zde nalezneme opravdu spoustu hluchých, které svádí k přeskakování, jelikož Vám stejně nic neuteče. Místy tedy sice velmi audiovizuálně podmanivé, ale sestříhaná do několika minut, by Samsara měla daleko větší sílu. ()
Úchvatné a působivé, nikdy dřív jsem nic podobného neviděl. Samara přináší velice silné poselství o dnešní době. Krásné a obohacující věci jdou stranu. Zbývá jen ničení našeho dědictví/ přírodního i kulturního bohatství a zařazení člověka jako takového mezi masu, koloběh umělého bezcílného života. Jo jo, ta správná životní harmonie už dávno neexistuje. Film roku 2011! 5 hvězd. ()
Majitelé HD televizorů nechť nastraží své receptory. Toto je film, který opravdu využije schopnosti domácích zobrazovačů na 100%. V porovnání s Barakou se asi nejedná o nějaký zásadnější průlom, ale obraz je fakt famózní, zvuk taky. Jak vidno, svět je nádherné místo, jen naučit vidět ho správnýma očima. 85% ()
Nabubralé vizuálne nič s úžasnými momentami ktoré zrátate na jednej, možno dvoch rukách. V porovnaní s Barakou či Koyansiqatsi ktorý ja osobne považujem za vrchol je toto polovičné. Zábery ktoré nič nehovoria. Scény ktoré do hodiny vyprchajú. Hinduizmus úplne absentoval a pritom slovo Samsara je zo sanskritu. Čakal som ovela viac. Tie tri hviezdy sú naozaj milosrdné. Silné scény - roboti, mekka, vojenská prehliadka a piesočná duna. Absentovala mi sila obrazu. V porovnaní napr. s dokumentárnymi snímkami z filmu Strom života vychádza pocitovo pre mňa lepšie práve Malickov film. Žiaden výrazný úvod, žiaden stred a slabý záver hoci samotná scéna s tanečníčkami je silná ako taká. Chýbal koncept, konfrontácia ako napr. v Koyanisqatsi. Nič. Krásne obrazy ktoré vám nezmenia pohľad na svet. Chýba im meditatívnosť. Možno ak by boli spomalené. Takto len za 3. Odstránte zo slova duchovno prvé tri písmená a na konci zostávate taký istý ako na začiatku. Taký dopad mal na mňa tento dokument. Neubránil som sa totiž pocitu štylizovanosti a chýbala spontánnosť. Inými slovami, pocit posvätného sa nedostavil. ()
Obrázky to jsou hezky, ale nenaplnilo mě to informacema a to je problém. Na co jsou mi obrázky s hudbou, když ani nevím, o jaká místa a kulturu se jedná. Aspoň nějakej popisek by se hodil, aby si to člověk dohledal na internetu. Prostě bych ocenil, kdyby to byl víc dokument a nabídl nějaké zajímavé informace. Protože každé z těch míst bylo zajímavé a věřím, že každé z nich by vydalo na samostatnej dokument. Co mě dostalo, tak to masové zpracování masa tam kdesi v šikmookejch krajinách. Ale i jiné věci, jako chudoba versus přepych. Šílenej svět, ve kterým žijeme, co? ()
Samozřejmě krásný. Samozřejmě monotématický. Klidný. Zajímavý. Ne však dostatečně poutavý a přínosný (kdyby byl film alespoň obohacen titulky s názvy snímaných lokací!). Ale vidět by se to mělo. To zase jo. ()
Viděno v brněnském kině Art s rozporuplnými pocity. Vizuální stránka dokonalá, avšak to je asi všechno. Skladba, či snad idea celého toho barevného podniku mi nějak unikala. Seznámit diváka s momenty posvátna? Nebo snad s nebezpečím odcizení se přírodě, industrializací a s tím spojenou ztrátou sebe sama za nekonečnými továrními pásy chrlící vše od plněných těstovin až po žehličky? Záběry afrických domorodců kombinované se záběry písečných dun, ty kombinované se záběry amerických aglomerací, ty v kombinaci s tajícím ledovcem, ten kombinován se záběry výroby pistolí. (Samozřejmě ne v tomto přesném pořadí). Chtěl tím autor něco sdělit? Nebo jen tak pospojoval záběry ve snaze uhranout diváka podívanou vystřiženou jak z National Geografic, či snad katalogů exotických dovolených? Absence komentáře neunavuje jako třeba u filmu Home, ale zároveň umožňuje myslet si cokoli o záměru autora. Tedy i to, že se jedná o krásně nic hrající si na jakési poselství. Podbízivě barevné klišé. ()
Štýl sa v podstate v ničom od svojich predchodcov (Koyaanisquatsi, Baraka....)nezmenil. Myšlienka takisto. Zmenila sa doba - a tú je potrebné zachytiť. Viac tu: http://www.kinema.sk/recenzia/36314/samsara-samsara.htm ()
Reklama