Maigret
Režie:
Serge LeroyScénář:
Serge LeroyKamera:
Jean-Claude NeckelbrouckHudba:
Laurent PetitgirardHrají:
Bruno Cremer, Alexandra Vandernoot, Sabrina Leurquin, Gérard Darier, Pierre Dherte, Hilde Uitterlinden, Raymond Avenière, Vincent Grass, Dominique Baeyens, Sandrine Laroche, Marie-Ange Dutheil (více)Obsahy(2)
Příbuzná komisaře Maigreta prosí, aby pomohl z nesnází jejím přátelům Peetersovým. Jejich syn Joseph je podezřelý z vraždy mladé ženy Germainy, která je už měsíc pohřešovaná, naposledy byla viděna právě v domě Peetersových. Maigret se vydává na venkov a zahájí neoficiální pátrání v rodině Peetersových, kteří jsou přistěhovalci z Belgie, Vlámové. Germaine měla s Josephem dítě, který byl ovšem zasnoubený se svou sestřenicí Marguerite a hodlal se s ní po ukončení studií na univerzitě oženit. Germainu si nikdy vzít nechtěl, když otěhotněla, trval na tom, aby šla na potrat. Ta odmítla a po narození dítěte po něm stále chtěla peníze. Peetersovi nejsou zrovna oblíbeni, za války totiž kolaborovali s Němci. Když je v řece nalezeno tělo zavražděné Germainy, stává se Maigretovo vyšetřování oficiální. (Česká televize)
(více)Recenze (17)
pribeh dobry-aj ked motivy cinu by si ziadali trochu viac vykreslit....postavicky zlahka bizarne,malo to aj atmosferu...body vsak uberam z cisto moralnych dovodov-nezatknut vraha len preto,ze sa komisar tak nejako zalaskoval.hm...takze z pribehu vyplyva,ze ked ste krasny tak vam aj vrazda prejde...a ono asi mal gerard pravdu,ked povedal,ze zakon stoji na strane bohatych... tu komisar odskodnil ubohe dieta krabickou cukrikov za to,ze nechal vraha na pokoji..... ()
Maigret okořeněný špetkou humoru. Komisař zrovna nelpí na dodržování zákonů a jak známo, vraha nemusí pokaždé zatknout. ()
Zápletka je sice dost jednoduchá a vyšetřování nikterak složité, přesto se nejedná o nudnou a nezajímavou podívanou, především díky charismatu Bruno Cremera a chladné kráse Alexandry Vandernoot. Atmosféra přístavního městečka rovněž není k zahození a závěrečná scéna na nádraží je bezpochyby silná. 75%. ()
Zpočátku moc hezké záběry z vlaku a krajiny a kanálu někde ve Flandrech, ale pak nastoupí voice over při četbě dopisu a Maigret, který s tou patkou a snad i parukou místo vlasů vypadá spíše jako obstarožní seladon, a místo vyšetřování uráží, koho potká, dokonce v hospodě i facky rozdává. Simenonův knižní Maigret je poněkud jiný - málomluvný, ale empatický, s vynikajícím pozorovacím talentem, kdy sleduje, co se kolem něho děje, kdo a jak jedná a zkoumá věci spíše psychologicky s právě onou dávkou empatie. Většinou pije jalovcovou nebo pastis (tady v tom filmu si dává častěji pivo) a nejraději chodí po vesnici / čtvrti / domě /okolí, kde došlo ke zločinu, zkoumá jednotlivá zákoutí, zkouší se je co nejlépe poznat a dostat se do atmosféry místa. Jeho občas pronesené poznámky jsou pak k věci. Tady Cremerův seladon Maigret mluví docela často, ale většinou urážlivě, nijak k věci. O ostatních postavách, načrtnutých také jen povrchně, nevíme nic moc snad kromě zaměstnání a kdo je chudý, a kdo bohatý, což se nám několikrát zopakuje. Navíc je to cca od 20. minuty už jen taková nudná jízda dlouhých záběrů (např. jedna ze sester hraje na klavír, Maigret se ve zdlouhavé scéně zvedne, pomaličku pomalu dojde do salonu, asi minutu poslouchá hru na klavír, a po minutě odejde - ta scéna má vzhledem ke konci jistý význam, ale mohla být kratší). Spousta dalších scén je tady zbytečně, protože Maigret někam přijde, ani se na nic nezeptá, udělá dusno a jde pryč. A ten konec - nevím, jak je to přesně v knize, ale jestli to tam je taky takhle, tak si Simenon vybral slabou chvilku nebo zrovna řádilo jaro, když to ve své vile psal. ()
Slabota. Trochu zaujme jenom atmosféra a pro francouzské filmy poněkud netypické prostředí snad někde blízko belgických hranic na řece Maase, ale jinak prakticky nic. Chybí nějaké bližší vykreslení psychologie postav, jednání vraha (....) nemá logiku, neustálé nadávání místních lidí z dělnického prostředí na to, že policie stojí na straně bohatých je podáno tak násilně, až to bolí a souvislost s několikrát zdůrazněnou kombinací vlámského původu rodiny a jejich kolaborací za války taky není o ničem. Představa, že policejní komisař si odjede soukromě někam soukromě vyšetřovat, odhalí vraha, neinformuje svého kolegu a klidně odjede zpět do Paříže je taky úplně mimo. Jako policejní úředník má přece určité povinnosti. A taky nějakou morálku a určitý smysl pro spravedlnost. Policista obecně může být hloupý, neschopný, arogantní, zkorumpovaný, ale tohle je naprosto mimo. Prostě - o nějakém spádu děje, jisté přijatelné akčnosti tady nejde vůbec a na psychologickou detektivku si to jenom hraje. Psychologie tady není totiž vůbec žádná. Zato nudy spousta. Nejhorší Maigret, kterého jsem kdy viděl a to taky i díky vysloveně zjevem nesympatického a hereckým projevem nijakého Bruno Cremera, jehož jediným hereckým projevem je neustálé čistění a nacpávání dýmky. To jsem u Gabina ani u Atkinsona nějak nezaznamenal, což ukazuje, že tam bylo herectví obou pánů, scénář i spád děje někde úplně jinde.. Jistě, překonat Jeana Gabina asi nejde, ale třeba maigretovky s Rowanem Atkinsonem jsou o dva tři levely výš....takže odpad asi ne (retro je to slušné), ale rozhodně nedoporučuji. Nestojí to za to. ()
Reklama