Zahrada
Obsahy(2)
Snímek vypráví příběh starého pána, který kromě sádrového trpaslíka v okně nemá žádnou společnost a cítí se proto osamělý. Nejdřív si proto koupí rybičku, ze které vyroste velryba a musí z domu. Psi, které si poté starý pán pořídí jako náhradu, vyrostou ve slony. Do třetice si pořídí koťátko... (Parisée)
Recenze (20)
Žádná velká podívaná to není, ale i tak se mě to líbilo, z malé rybičky se vyklube velryba, z malých psů sloni a malou kočku už pan nestihne krmit, protože umře a kočka zůstane sama bez pána, jednoduchý příběh a ke konci i trochu smutný pro mě 55% ()
Prequel k sérii příběhů o partě kluků a jejich výletech do tajemné zahrady (Jak ulovit tygra atd.). Ačkoliv to na to nevypadá. Tenhle příběh není na rozdíl od následovníků loutkový, ale čistě animovaný, animace jsou dost jednoduché a statické, ale jinak sranda to je veliká. ()
Jediný animovaný díl z jinak loutkové série ZAHRADA. Použitá jednoduchá metoda animace nijak neruší a Břetislav Pojar dokáže i z minima vytěžit maximální efekt - totiž vyjádřit náladu a atmosféru. Snímek obsahuje také několik "nedětských" momentů a motivů (smrt, opilství etc.). Snímek přesto stále zůstává vhodný pro děti, a snad i díky tomuto je snímek schopen "oslovit" i další věkové skupiny. Shrnuto a podtrženo: Břetislav Pojar točil nadčasové a výborné snímky pro všechny věkové skupiny a MILOVNÍK ZVÍŘAT k nim bezesporu patří. Vytvořil a objevil pro (dětské i dospělé) diváky zahradu - místo, kde jednou malí "škrčci“ zažijí řadu dobrodružství. Poznámka: Na snímek MILOVNÍK ZVÍŘAT (1974) dále navazují díly O TÉ VELKÉ MLZE (1975), JAK ULOVIT TYGRA (1976) a VELRYBA - ABYRLEV. Jednotlivé díly jsou dostatečně kompaktní i samy o sobě, avšak zároveň se na sebe (citlivě) odvolávají. ()
Filmy Břetislava Pojara, fantastická "Zahrada" a až trochu děsivé "Pojďme pane, budeme si hrát" patří k mým prvním setkáním s něčím podivným a nepochopitelným a přesto tolik žádoucím v mém životě. Náklonost k tomuto dílu s věkem spíše roste, atak i dnes je mi vždy potěšením je sledovat. Budu teď psát o všech čtyřech dílech Zahrady (nebo spíše třech dílech s jakousi předmluvou) jako o celku, třebaže je možné hodnotit každý díl zvlášť. Scénář podle Trnkova předlohy vypráví neuvěřitelný příběh zakladatele zapomenuté zahrady. Jeho snaha o pěstování malých zvířatek měla vždy poněkud groteskní konce - z malé rybičky vyrostla velryba a ze dvou pejsků se vyvinuli obrovští sloni. Nejšokujícnější je ovšem poslední přeměna milého koťátka v protivného kocoura, s nímž se setkáváme v následujícíh dílech. Zapomenutá zahrada je objevena trojicí kluků, kteří postupně odhalují její tajemství. Všední a běžné při tom přerůstá v několika chvílích v podivné a neuchopitelné. Kluci proniknout až k jádru zahrady, kde sídlí učená velryba. ()
42nd KVIFF 2007 - TRIBUTE TO BŘETISLAV POJAR - Pocta Břetislavu Pojarovi ()
Jednoduchá animace neurazí, ale ani nenadchne. Stejně jednoduchý je i příběh. Jestli mělo být pointou osamocení, chtělo to zvolit příločařejší příběh. Ještě že starý, milý pán nevyhrabal žížalu, patrně by ho zabila anakonda... ()
Něco jako prequel k Zahradě už s kluky, kde se dozvíme, jak to bylo s velrybou a jak s kocourem a proč zdivočel. Liší se to však pojetím. Není to poetická pohádka, spíše černohumorná tragikomedie pro dospělé s hořkým koncem. Je to spíše o životě, než o dětských snech. I když o nich trošku také - respektive o tom, že dětské sny by měl mít člověk i v dospělosti. ()
Příběh o osamělém pánovi, který si jednoho dne pro potěšení koupí malinkou rybku. Ta mu ale časem vyroste až ve velrybu, a tak jí koupí zahradu a na ní pořádný bazén. Na to si pořídí rovnou dva pejsky. Ti mu ale vyrostou rovnou v malé slony, a tak jim postaví altánek, kde si hrají na cirkus. Než si stačí vychovat třetí zvířátko - kočku, tak pán umírá a zahrada upadá v zapomnění. ()
Nádherný hlasový projev Bohuše Záhorského a magická hudba Jiřího Kolafy. Podle jediné knihy Jiřího Trnky, kterou napsal, vznikla Zahrada. Bohužel až pět let po jeho smrti se rozhodl všech pět dílů Zahrady natočit a výtvarně zpracovat Břetislav Pojar. Zajímavostí Zahrady je, že se v ní nachází různé druhy animací, at´ už je to prostorová loutka, poloplastická loutka nebo ploškový film. První příběh vypráví o starém pánovi, který si koupí rybičku ze které je velryba, psi - ze kterých jsou sloni a nakonec kotě, potom však starý pán umírá... ()
Kam asi tak chodil nakupovat? To vypadá na jezevčíka. ()
Pohádka pro děti? A kde prosím vás? Takový horory pouštět dětem!! ()
Může se dnes vůbec před dvaadvacátou hodinou pouštět v TV příběh, ve kterém hlavní postava neustále otravuje vzduch okolo sebe doutníkovým dýmem? Hej, kde jste strážci mravnosti, politické korektnosti a dětských duší? I velryba určitě trpí pasivním kouřením. ()
Nejpoetičtější (a kreslený) první díl ze seriálu Zahrada. ()
Pěkná atmosféra. I jednotlivé momenty, třeba jak houpe rybku v akvárku na dobrou noc :) nebo jak se jejich "bubliny" mísí stoupajíce nad nočním městem... A je tam i pár bezchybných průpovídek ("Aby jí nebylo smutno, předplatil jí [velrybě] pán Mateřídoušku a 26 jiných časopisů." nebo "...a sloni si hráli na cirkus" :). Ale dětského diváka to, myslím, tolik nezaujme, pro něj je tam příliš málo děje (všichni pořád jenom rostou, max. s nimi starý pán skotačí) a směšných situací. Ale aspoň se přiučí. Třeba že "lavór se tenkrát říkalo umývadlu." :) ()
Zajímavá hříčka, která mi ale přišla dramaturgicky nedotažená, neboť neví, kdy skončit. S očekáváním diváka by se dalo pracovat lépe. Ale jinak milé a kvalitně zanimované. *** Ve zkratce: Rybička, šťěnátko a koťátko. ()
Krásné, poetické, melancholické i místy jemně vtipné, a krásně odvyprávěné. A přitom jsem nikdy tento díl Zahrady neviděl. V televizi se vždycky dávala jen výprava party kluků do tajemné Zahrady. Asi už tuším, co vyroste z malého koťátka... ()
Byl jeden pán, který miloval malá zvířátka, vždycky se mu to ale nějak zvrtlo... Jako já bych chtěl mít Pojarovu fantazii. Co do originality nápadů nemají jeho seriály ve svém ranku konkurenci... Jedinou chybu tady vidím, že krmení každého toho zvířátka, je trochu zdlouhavé a sterotypní. Naopak překvapivý je smutný závěr. A pokud se to dá brát, jakože bez péče vyrostl z koťátka zlý kocour, tak to až skoro vypadá na vážně míněné poselství, no tyvoe. ()
Chytla jsem to náhodou o vánočních svátcích a ohromně jsem se bavila. Obzvláště ve scénách s velrybou (,,A co za Pepíčka?" :-) ()
Jedna z nejoblíbenějších knížek mého dětství (Zahrada): http://video.google.com/videoplay?docid=2132819658229087112# ()
"Z koťátka se lev berberský nestal." ()
Reklama