Režie:
Jean-François RichetKamera:
Robert GantzHrají:
Vincent Cassel, Ludivine Sagnier, Gérard Lanvin, Samuel Le Bihan, Olivier Gourmet, Mathieu Amalric, Michel Duchaussoy, Georges Wilson, Anne Consigny (více)Obsahy(1)
Jacques Mesrine, největší francouzský gangster všech dob, byl ve své vlasti známější než jakákoliv celebrita. Jeho avantýry byly neskutečně lehkomyslné, neuvěřitelně drzé a jeho úmysly absolutně nepředvídatelné. Na každou novou „fušku“ se pomocí plastických operací a nejrůznějších masek měnil k nepoznání, a proto byl přezdíván „mužem tisíce tváří“. Národ ho uctíval, ženy ho zbožňovaly a pro stát byl nepřítelem číslo jedna. Jeho odvážné skutky, nesčetné útěky z vězení, milostné románky, nad nimiž zůstával rozum stát, jeho bájná dobrodružství, obrovský cynismus a výsměch policii, z toho všeho vznikl pro Francouze skutečný národní epos. Epos o člověku, který byl skutečným hrdinou nebo antihrdinou…
Filmy Veřejný nepřítel č. 1 a Veřejný nepřítel č. 1: Epilog (premiéra 1.1.2009) se natáčely souběžně celých devět měsíců, na třech kontinentech a s rozpočtem přes 80 miliónů Eur. Jedná se o nejdražší francouzskou produkci všech dob.
(Festival francouzského filmu)
Recenze (469)
Epos o největším francouzském gangsterovi vygradoval opravdu do velkého finále! Druhý díl je dle mého názoru a třídu lepší než díl s pořadovým číslem jedna. Jak jsem již psal u jedničky naprosto precizně odvedená práce všech. Kdo mě ale totálně odzbrojil je Vincent Cassel. Nikdy jsem tohoto herce nevyhledával a troufám si říci, že jsem se filmy s ním vyhýbal, ale tady mě opravdu dostal. Podal naprosto famózní výkon, ze kterého nelze vytknout vůbec nic. V tomto díle mu zdařile sekunduje Mathieu Amalric. Trochu lituji, že jsem na "dvojku" nevyrazil do kina, protože by to za to určitě stálo. Nebudu se dále rozepisovat, zkrátka pokud jste viděli jedničku, tak rychle utíkejte do kina. Bohužel bez Part 1 se nemá cenu na tohle dívat.......... ()
Druhá část příběhu Jacquese Mesrina je sice dobře odvedená řemeslná práce, ale nějak tomu chybí ten náboj a atmosféra jedničky a ucelenější vyprávění a stopáž byla pro mne strašně dlouhá. ()
Stejně skvělé jako první část. Jsem ohromně zvědavý na další Richetovy počiny a budu muset konečně nakoukat Casselovu filmografii. ()
Narozdíl od prvního dílu v kterém byly místy poměrné nudné a zdlouhavé pasáže, které film srážely do průměru tak druhý díl je jedná velká akční jízda. Vincent Cassel podal naprosto excelentní výkon a věrohodně zahrál roli největšího gangstera Francie. 95% ()
Rozhodně lepší než jednička, kde ještě Mesrine musel řešit jestli třeba jako nepracovat poctivě, jestli nevést slušnej život a takový podobný nesmysly, tady už je prostě gangster se všim všudy a užívá si to ve velkým stylu a to obzvlášť na začátku, kdy akce střídá akci a Mesrina nic netrápí a stává se z něj i přes kriminální činy populární hvězda. Bohužel se ale druhá půlka už trošku přespříliš zvrtne k jeho revolucionářským choutkám a je z toho celkem blbost, ale i tak musim hodnotit líp než jedničku a musim uznat, že Vincent Cassel ukázal, že rozhodně hrát umí ()
Zatímco první díl působí jako soubor jednotlivých scén, sloužících k načrtnutí Mesrinova zázemí a charakteru, Epilog je plnohodnotným filmem se vším všudy. Prostor dostává zamyšlení nad fungováním státního aparátu a médií a k tomu zůstávají dramatické přestřelky v hlavní roli s Casselem, který opět funguje jako uhrančivé ztělesnění prchlivého chlapáctví. Finální scéna je jen pomyslnou třešínkou na dortu, z jejíhož zpracování by se mohl učit každý, kdo uvažuje nad tím, že konec divákovi prozradí předem. Bravo. ()
...obgeneraci a Jacques Mesrine je toho zářným příkladem. ()
Filmovými kvalitami je Epilog plně srovnatelný s prvním dílem a je to konec konců logické, sešel se zde stejný tým režisérem počínaje a posledním hercem konče. Snímek mapuje posledních deset let legendárního francouzského gangstera Mesrina. Jde vlastně o stejně dlouhý časový úsek jako první díl, ten se ale díky přemisťování Mesrina ze státu do státu jeví poněkud roztříštěnější. Přišlo mi taky, že dvojka je lehce akčnější. I když jde o velmi kvalitní gangsterku, pět hvězdiček nedám z téhož důvodu jako u jedničky. Epilog je sice delší, ale stopáž přesto nestačila k tomu, aby dokázala vyrobit důstojného protihráče v řadách policie a justice nebo výrazněji přiblížit Mesrinovy komplice. Celkový dojem: 85 %. ()
Ve Francii nikdy před sebe na semaforu nepouštějte Renault-Saviem, protože nevíte, jaké překvapení se skrývá na korbě pod plachtou. U nás zase nepouštějte jejich zrezivělé licenční kopie, už kvůli tomu smradu.. Mesrine po návratu domů osciluje mezi Michaelem Scofieldem, Che Guevarrou a S.B.Cohenem, aby nakonec zemřel, tak jak žil - sám, postradatelnější než pudl a alespoň na správné straně vězeňské zdi. Richet kolečko vložil, stroj perfektně šlape, přesto jsem v něm slyšel občasné zaskřípání. Nicméně tyto francouzské hodinky s oldschoolovou patinou si bez diskuze zaslouží čas od času z kapsy vytáhnout.. (Ten "ježíšovský" poster na Epilog je skvělý) ()
Nechápu, jak Richeta napadlo nasadit na úvod filmu to, co tam nasadil. Nejenže tím přeráží přes koleno i ten zbytek napětí, co mu zůstal po začátku první části, ale vlastně film (pro neznalého) zbaví jakéhokoliv puncu překvapení. Nepřítel nicméně v druhé části zakotví v mnohem menším časovém prostoru, a proto je srozumitelnější, o něco pomalejší, ale pro mě, bohužel, i méně zábavný. Oproti nařvané jedničce se totiž ustoupilo od pořádné akce, místo toho se pořád kecá prakticky jen o revoluci a o rozdílu mezi revolucionáři a gangstery, a než dojde k činům, film skončí (ano, vím, že k těm činům dojít nemohlo). Beltrami a Cassel ovšem válí. ()
Druhá část má paradoxně opačný problém než ta předchozí a některým momentům Mesrineova života se věnuje až příliš. Což rozhodně není problém začátku a prostředku filmu, která je stejnou měrou zdatně zrežírovaná (Richet si tak po nelogickém remakeu Carpenterovy klasiky napravil reputaci) jako odehraná (Cassel s Amalricem tvoří geniální kriminální dvojici). V konečném výčtu tak stavím obě části na stejný piedestal a s verdiktem "Jedna z nejlepších gangsterek za dlouhou dobu". ()
[imdb: 7.4/10] | me: Výborne,... prvá polovica Epilógu je dynamická akčna jazda nie na Hollywoodsky spôsob, ale presvedčivo reálna a napriek tomu pútava a vymodelovaná do posledného detailu. Vynikajúco vykreslená postava sa už od samého začiatku vyvíja vďaka skvelému Casselovi. Druhá polovica filmu ma už serióznejši priebeh, ale napriek tomu nestráca na napätí a deji. Všetko graduje a vyvrcholí v napínavom závere. Nie americké a tym pádom iné - ale v tom najlepšom slove zmysle výborné. ()
Co jsem napsal o první části, platí i pro Epilog. Ten však nabízí od všeho mnohem víc. Mesrine dokončil svou proměnu v ukázkového gangstera a druhý díl tak přitvrzuje nejen v elegantním/inteligentním humoru (konverzace s detektivem, soudní síň), ale i akci (celá první polovina se točí kolem neuvěřitelných Mesrinových manévrů – ať už útěky z vězení, vyloupení kasina nebo honičky s policií). Přibylo i hodně vynikajících scén (setkání s francouzskými vesničany - nelze si nevzpomenout na Bonnie a Clydea, interview, rozhovor s dcerou a samozřejmě ta závěrečná…). Tvůrcům se ale moc nedaří naroubovat na příběh moment, kdy Mesrine přestane "ždímat systém" a objektem jeho zájmu se stává něco poněkud jiného. V tu chvíli příběh také opouští Mathieu Amalric a je to znát… Viděl jsem oba díly bezprostředně za sebou, proto Veřejného nepřítele považuji za plnohodnotný epos, bez jedné či druhé části takový pocit nezaručuji. Jako celek tedy skutečně jeden z nejzajímavějších filmů roku. P.S. Když zazní Non, je ne regrette rien, je jasné, že pro Cassela bude Mesrine tím, čím byla Edith Piaf pro Marion Cotillard. 80% (FFF 2008) ()
Prakticky platí všetko, čo som napísal v komentári prvého dielu. Pokračovanie si drží nastolené tempo, technické spracovanie, zaujímavosť deja ja na vysokej úrovni, frekventované striedanie lokalít a ich následná ucelenosť, aby film tvoril dojem kompaktnosti, mi vyrážali dych. Originálna scéna striedala druhú ako na eskalátoroch a napätie dotváralo brutálnu atmosféru tohto snímku. Prechod z dojemnej scény, kedy by ste Mesrineovi odpustili aj terorizmus svetového formátu sa následne zvrtne v scénu nechutnú a brutálnu, v ktorej by ste ho najradšej videli visieť so sľučkou na krku. Jedinou menšou zbraňou, ktorú vytasilo pokračovanie, boli herci. Menej výrazné vedľajšie postavy (okrem Ludivine Sagnier), ktorých herci nemali šancu poriadne preniesť svoj talent. Najdlhšia je záverečná scéna, takmer bez slov a hudby - dramaticky na takej úrovni, že som si skoro odhryzol všetko nechty. Takže posledné konštatovanie - Jean-François Richet sa týmto dvojfilmom blysol v tom najjagavejšom svetle, v budúcnosti nepodceňovať! 90%. ()
Tak tomu se říká jízda. Po táhlém "prologu" pojatém až dokumentaristickým stylem konečně přichází "epilog" s jasně definovanou hlavní postavou. Je to něco jako když sledujete seriál, první díl vám v podstatě říká: "Ano, tohle je Jacques Mesrine. On je lupič, víš? On to neměl v životě lehké a tohle jsou důvody, proč si vybral život, jaký si vybral." Když se na ten seriál podíváte o nějaké čtyři týdny později, už vás nezdržuje s tím, kdo je kdo a proč tahle postavička dělá to, co dělá. Prostě to máte vědět a hotovo. Stejně tak epilog by asi nefungoval bez prvního dílu, s ním je ale téměř bezchybný. Je sříravý, sarkastický, akční, dramatický, má stylovou hudbu, charismatického představitele hlavní role, schopného režiséra a hlavně disponuje postavou, která vás zaujme a já jí dokonce první polovinu filmu fandila. Takhle mají vypadat gangsterky. ()
Výborný film, který se mi líbil víc než třeba Americký gangster. ()
Co dodat? Mesrinova dvoudílná sága je vskutku nejlepší evropský počin za dlouhá léta zpětně, přičemž bych si ji dovolil vnímat jako kompaktní a nerozlučitelný celek, jeden film, bezmála čtyřhodinovou slast z důmyslného vyprávění a jeho úžasné podvratnosti (tu nás ostatně nutí "číst" veškeré filmy s charismatickými titulními hrdiny pohybujícími se na hraně zákona - viz Bonnie a Clyde, Americký gangster...). Mnozí sice stavějí Epilog nad kvality prvního partu, ale osobně bych řekl, že je to dost nespravedlivé a bagatelizující zacházení. Epilog má totiž už od startu jednu ohromnou výhodu. Může totiž těžit ze skutečnosti, že první díl, který opravdu není v ničem horší nebo méněcennější, mu připravil "operativní" zázemí (první část je v podstatě hledáním vlastní "identity" na dvou souběžných úrovních), tj. ustavil a zformoval model hlavní postavy a přes výrazně exhibicionistické (formalistické) žánrové šarády vyjadřující Mesrinovu živelnost, drzost a nevyzpytatelnost, které dodávaly prvnímu dílu tu tolik opěvovanou dynamiku a šmrnc, mu dovolil naleznou svůj "čas" a vážnost - čele nevyhnutelnému osudu. Proto mu nedělá sebemenší obtíž dosahovat přívlastků typu "vyzrálejší", "sevřenější" či "stabilnější", byť jsou rozhodně na místě - a to zejména pro úvahy vyrůstající z Mesrinova mediálního vykreslení. Zkrátka, pokud se bude o Veřejném nepříteli č. 1 v budoucnu mluvit jako o novém úhelném kameni pro všechny gangsterské filmy, bude to zcela po právu. Je to, omluvte slovník, kurevsky našlapanej nářez. 100% ()
Zajímavé názory a postoje, kvalitně načrtnuté charaktery a ještě hlubší studie Mesrina, než v úvodním díle, který byl mnohem více strhující a dějově přehlednější. Jediné, co skutečně uhrane a rezonuje v epilogu, je samotné finále, které ale v kostce známe už od druhé minuty prvního dílu. ()
Akčnější, svižnější, napínavější a hlavně ucelenější než první část. Konečně se dostáváme Mesrinovi pořádně pod kůži a Cassel zvládá bravurně i polohu, kdy už byl z Mesrina totální magor. Akce nemá chybu, silných scén je nespočet, člověk se v tom mnohem lépe orientuje. Rozhodně o třídu lepší než první část. ()
Nepolapitelný postrach bankovníků je zpět a vede si o krapet lépe. Oba díly Veřejného nepřítele nefungují bez toho druhého. Oba jsou relativně hravé, relativně brutální, relativně nadprůměrné a relativně řemeslně kvalitní. Několik povedených scén ale pro chutnější filmový zážitek nestačí. Leccos je jen naznačeno, nýbrž to neodkrývá Mesrinovu hlubší motivaci. Nevíme, jak se zločinem začal, jak snadno zapadl do prostředí mafiánů a šlapek, navíc rozmělněný scénář a ostré střihy mi vadily zrovna jako v "jedničce". Občas se stávalo, že jsme někam skočili a neznali souvislosti. Více se pracuje s hrdinovými řečnickými schopnostmi, cynismem i s faktem, jak uměl pracovat s médii. Vysokého očekávání se ale "začínající" režisér Richet nezalekl a zkomponoval Epilog do podoby, která osloví.. nicméně v mém případě neoslní!! 70%. ()
Reklama