Režie:
Steven SoderberghScénář:
Peter BuchmanHudba:
Alberto IglesiasHrají:
Benicio Del Toro, Julia Ormond, Oscar Isaac, Édgar Ramírez, Santiago Cabrera, Catalina Sandino Moreno, Yul Vazquez, Victor Rasuk, Jsu Garcia, Demián Bichir (více)VOD (1)
Obsahy(2)
26. listopadu 1956. Fidel Castro se plaví na Kubu s osmdesáti povstalci. Jedním z nich je i Ernesto „Che“ Guevara, argentinský doktor, který sdílí s Castrem společný cíl – svrhnout zkorumpovanou diktaturu Fulgencia Batisty. Che se projeví jako nepostradatelný bojovník, rychle si osvojí umění partizánského boje. Jakmile se Che pustí do boje, s nadšením ho oslavují jeho velitelé i kubánský lid. Tento film zachycuje vzestup Che během kubánské revoluce, od doktora – přes velitele – k hrdinovi revoluce. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (300)
První část dvoudílného Soderberghova filmu o životě slavného revolucionáře a posla lepších zítřků se, no, táhne. Procházení džunglí se zastávkami na venkově tvůrci prokládají objímáním, vítáním mnohých a tlacháním a filosofováním s Fidelem a Raulem Castrovými. Občas při tom někdo někoho zastřelí, jindy se káže o morálce a oddanosti myšlenkám, pak zadumaný Che Guevara hovoří o revolučních krocích. Prvnímu dílu biografického eposu citelně chybí třecí plochy, pro mnohé masový vrah a nebezpečný fanatik je tu za laskavého a vstřícného muže, ovšem záhy je toho revolučního „blábolení“ přespříliš. Postupně opakujícím se výjevům z každodenního života vojáků v divočině chybí prostě něco navíc, stejně jako to celé postrádá soudržnost. Pohled do důležité životní etapy charismatického symbolu vzpoury vyznívá naneštěstí povrchně. Druhý díl jsem si tak trochu nechal ujít. ()
Zlatá Palma - výběr ()
Po zhlédnutí tohoto filmu jsem chtěl být partyzán. ()
Místy příliš dokumentaristické a celkově nevyrovnané. Navíc nemohu odolat a nesrovnat s Frantíkem Richetem a jeho rovněž dvoudílným dílem - Mesrine: Part 1 - Death Instinct + Mesrine: Part 2 - Public Enemy #1. Přestože je tohle Soderbergh, otevřeně se přiznávám, že se jedná o nebe a dudy, kde je Che Guevara zatím to horší. Abych jen nehanil, Benicio Del Toro samozřejmě zaslouží velkou pochvalu za svůj zdařilý herecký výkon. Che rozhodně není masovým hollywoodským trhákem, což by někdo po sérii Dannyho parťáků mohl i čekat. Che je jistým odklonem od mainstreamu a počet hodnotících zde i na IMDB včetně zaplněnosti kinosálů při projekci filmu je toho důkazem. Tento snímek je a bude viděn jen určitou vyprofilovanou skupinou diváku se zájmem o tuto postavu/historii a zbytek bude povětšinu zklamán, protože se nedočká argentinské verze Ramba. Druhá část by si mohla své místo znatelně upevnit nebo sáhnout ještě k vyššímu hodnocení, ale dle jistých indicií se obávám, že se tak nestane a diváci revolucionáře s klidným svědomím přeskočí nebo si raději pustí konzistentnější The Motorcycle Diaries o mladém lékaři cestujícím po Latinské Americe na staré motorce Norton 500 a nutno dodat, že je pronásledován krásnou hudbou. (6/10) ()
Nezlobte se na mě pane Soderberghu, ale já jsem si životopisný film o Che Guevarovi představoval trošku jinak. Film mi tak ve výsledku přišel absolutně bez emocí, bez příběhu. Jen nijaká směs záběrů z džungle a různých konferencí, kde se chvíli mluví anglicky, chvíli španělsky, a vlastně mi to ve výsledku o Che Guevarovi vůbec nic neřekne. ()
║Rozpočet $30miliónov║Tržby USA $1,497,109║Tržby Celosvetovo $33,212,564║ Prvá hodinka je dosť rozvláčna a pokým sa to začne do niečoho celistvejšieho dostávať to fakt potrvá, lebo cez tie skákance cez určité obdobia vznikal v mojich očiach čoraz väčší nesúrodí guláš ale potom po určitom čase to našťastie začne dávať zmysel aspoň to čo ponúkne druhá polovica filmu, kde sa niečo deje a niečo zmysluplné aj občas vypovedá, celkovo len priemer, škoda. /65%/ ()
Revoluční ideje z rudého fast foodu, charakterizační postupy ze socialistického realismu, provedení jen lehce nadprůměrné. Hodně neduživý film, kterému místo myšlenek a napětí koukají z kapes Molotovy přežvýkaných leninských tezí pro současné salónní komunisty. Del Toro = jediný světlý bod téhle nekritické agitky. Jak má ale člověku připadat inspirativní kartonový panák s tváří z fotografie Guerrillero Heroico? Soderbergh a Buchman zabili tezemi i to relevantní, co mohlo z Cheho myšlenek svádět k zamyšlení. ()
Steven Soderbergh nepatří mezi režiséry, kteří točí extra zábavné snímky, ale poslední jeho počiny jsou na nebezpečně zvednutý prostředníček. Lehce přes dvě hodiny (a to jde o první část!) a těžce o ničem. Neříkám, že mě Che nezajímá, ale většina filmu utíká hrozně pomalu a jeho postava je vykreslována extrémně pomalu. Soderbergh se možná v dokumentární ladění a pomalosti vyžívá, ale já opravdu ne. Zajímavé je využití barevního a černobílého filmu. Já osobně bych to asi čekal opačně, ale Soderbergh "ty novější" záznamy promítá černobíle, aby staré představoval barevně. Chápu, že jde pravděpodobně o snahu zdokumentárnět téma(nové záběry z konference a diskuzí ve stylu černobílé televize...), ale příliš to nepomáhá. Del Toro předvádí kvality, ale není to Marlon Brando, aby vše utáhl sám. Tohle asi ocení nějaký milovník Che a všech různých detailů, ale obyčejný divák by oba díly zkrátil do jedné dvouhodinovky a viditelně, by o nic nepřišel. Až zase budu mít chuť poznat velkého "Che", tak si zagoogluju... Zjistím více informací za mnohem méně času. PS: doufám, že všichni ti, co nosí Cheho na tričkách vědí, kdo to byl...:) ()
Scénář: Peter Buchman .. Od vítězství k vítězství - na dalších padesát let ___ Nekoncentrovanost, odstup a neúplnost dění nezachrání ani závěrečné guerillové bojování. Před ním se dokumentárně chodí po horském pralese, Fidel, Raúl a Che si povídají o marxistické revoluci a paralelně Che vystupuje na půdě OSN. Je to celkem nuda, protože do hloubky postav ani jejich ideových pohnutek se moc nedostaneme. V podstatě jsem dokoukal až na třetí zátah a zatím nezaznamenal nic, proč si děti po celém světě cpou tu zarostlou tvář na své trička… Benicio Del Toro vzhledově odpovídá, ovšem výrazný herecký koncert se nekoná. Uvidíme, jak to v Che: Part Two dopadne. Do Havany zbývá 186 mil, do osudné Bolívie ještě o pár let a tisícovek mil více. Zatím za neuspokojené tři. ___ Po zhlédnutí Che: Part Two, který pokračování revoluce nerozšiřuje(!), jsem u prvního filmu pevně usazen na 50%. ()
Nejvíc jsem si užil skvěle nasnímané lokace a perfektní dobývání Santa Clary. Partyzáni tam pobíhaj mezi těma hezkejma budovama, krejou se za bourákama z 60. let a dobývaj a dobývaj :) Samotnej Del Toro mi nějak extra famózní nepřišel, ale nevadil mi. Che Guevara tu je podanej jako extrémně naivní dobrák, co má přesně vytyčený hranice mezi dobrem a zlem, a jinej (byť objektivnější) názor prostě nebere. Jako partyzánský film bezva, jako životopisný film to bude mít hodnotu asi až po zhlédnutí druhého dílu. ()
No tak ja nevim, na jednu stranu je film docela zajimavej, konec s obsazovanim mesta je paradni a clovek se navic neco o danym tematu dozvi. Ale na druhou stranu je vse toceno skoro az dokumentarne, takze bud sledujem partu partyzanu v dzungli nebo Guevarovo proslovy v OSN, pripadne rozhovory s novinarema a co si budem nalhavat, misty to docela nudi, protoze film je docela stereotypni, cemuz taky napomaha skoro uplna absence hudby. Navic jsem se kolikrat v deji ztracel a nevedel, o cem to mluvi, nebo co resi. A co se tyce Benicia, ten je v roli perfektni, hlavne vzhledove, ale prislo mi, ze i kdyz je tu prakticky neustale, nema az zas takovej prostor, aby predved nejaky charismaticky vystupy, proste se dost krotil. No a jinak film sleduje Guevaru od jeho seznameni s Fidelem az po obsazeni Santa Clara, takze tu necekejte zadny zabery z jeho detstvi. Ale na to, ze je tohle vlastne prvni cast ze dvou, tak je to zakonceny celkem slusne. ()
75% Soderbergh je zajímavý tvůrce a jeho režijní přístup je jako obvykle poutavý. REVOLUCE pak nabízí kvalitní studijní materiál, obávám se ale, že ani sebelepší scénář by v tomto případě (a je to vůbec možné??) nezaručil, že se u filmu budete/nebudete nudit, jde bezpochyb jen o váš zápal k látce. Soderbergh vše pozoruje a točí s téměř dokumentaristickým odstupem, z počátku pracuje téměř bez nasvícení a sludeje první Gueverovi kroky v džungli, i v akčnějším závěru se pak vyhýbá přímé "filmovosti". S odstupem mi vlastně příjde fascinující, jak zdatně do sebe narouboval všechny tři prvky do sebe (boj, Gueverův rozhovor, vystoupení na kongresu OSN). Výtečné jsou pak herecké výkony většiny zúčastněných, ty snad ani nepotřebují komentář a většina z nich je na hranici skutečnosti - pozor, tady se hraje, ale chvíli to dá celkem práci si uvědomit, že se nedíváte na záběry z dokumentu. ()
Che Guevara je možná ikonou všech revolucionářů... Ále film Che Guevara se ikonou filmařů nestane, protože místo očekávaného zjevení revolucionáře (jako byl např. Attenboroughův film Gándhí) jde jen o dlouhý nezáživný film dokumentárního stylu. Rušivě na mne působily odskoky v čase do OSN, otravovalo věčné poplácávání po zádech se spoustou příchozích revolucionářů a nebavilo mne ani Del Torovo herectví bez emocí. Jeho astmatický nudný Che zde chodí džunglí a kašle, případně poučuje negramotné rolníky o nutnosti vzdělání. A jen malým zpestřením je, když Che vytahuje (ocelové) kulky z těl a stahuje (své) kulky, je-li je kárán Fidelem. Navíc z českého názvu nevyplývá, že když divák přetrpí tenhle film, následuje druhá rovněž více než dvouhodinová část s názvem Che Guevara: Partyzánská válka... Trailer: http://www.youtube.com/watch?v=JIusGYx4NKI ()
Myšičko, máš recht, Benicio umí hrát, až z toho všechno bolí (taktně pomlčím o tom, že mě po těch podezřele dlouhých 126 minutách nejvíc bolelo to, na čem sedím). Soderberg pochopil, že méně je někdy více a spoutal látku, která hrozila překypět a připálit se, do dokumentární formy, která sedla daleko víc než nějaký pseudohistorický opus soudruha Che a která i těm, kteří mají na kubánskou revoluci a další podniky vzešlé z životních postojů Fidela a jeho ne/věrných svůj názor, umožňuje mnohé pochopit (na rovinu, patřit k jeho stoupencům, uvedl by mě Guevarův projev v OSN do totální nirvány bez toho, abych předtím musela absolvovat stovky životů ve všech podobách, takhle jsem půl uznale a půl zděšeně střídavě přikyvovala té inteligenci a umu a střídavě vrtěla hlavou nad tím, jak mimo se inteligence a um někdy zaměří). Jinak asi jediný životopisný film, v němž hrdinovo neustálé chrchlání není příznakem tubery, ale astmatu. A zda jsem pochopila, proč Che a spol. budovali pro své děti socialismus? Samozřejmě. Protože si ti parchanti nevděční nic jiného nezasloužili. ()
Soderberghova snaha o něco, jako je "historický film", se ukazuje až zrádně dvojsečně. Repetetivní vyjmenovávaní událostí na Sierre Maestre je v podstatě věrným zachycením minulosti. Na druhou stranu si tvůrci velice dobře uvědomují, že točí zároveň i dramatický film, a tak samotná historie prochází okrášlovací kůrou. Spíše než historický film bych uvítal psychologickou studii, která by byla o několik řádů zajímavější. Takhle je to adaptací učebnice dějepisu, což ve svém výsledku nemusí být zrovna málo. Pokusy zfilmovat život Che Guevary dopadly víceméně tragicky a tyto angažované agitky zcela právem skončily v propadlišti filmových dějin. To však naštěstí neplatí pro jeho nejnovější biografii. ()
No... když jsem uvěřil řečem o nezaujatém pohledu a možnosti vytvořit si vlastní názor, byl jsem opravdu naivní. Sodenbergh dělá z Guevary, když ne ikonu, hypermoudrého člověka, který sype tolik životních pravd a inspirujících vět, že by to stačilo na volební kampaň průměrného politika. Pokud ale na tuto častou hru biografických filmů přistoupíte a oprostíte se od zjištění, že dvouhodinový film o charakteru Ernesta Guevary nevypovídá o moc víc než tričko s jeho podobiznou, můžete si film i užít. Hrdinům jsem fandil a přál jim úspěch, což vzhledem k tomu, že víme jak to dopadlo, bylo nečekané. Forma opět zvítězila nad obsahem. ()
Škoda, že není celý film jako závěrečná půlhodina. Předcházející tři čtvrtiny filmu nejsou sice nijak špatné, ale mnoho revolučního po filmařské ani obsahové stránce se zde nekoná. Především se mnoho člověk nedozví o charakteru pána z triček, příčiny a průběh revoluce jsou jen tak nahozené, hodně se schůzuje a diskutuje (až jsem si vzpoměl na Sovákovu větu ze Světáků: Vy ste samá revoluce, a když padne facka tak ste hysterický). Celému tomu revolučnímu zápasu chybí šťáva, až na docela dynamickou poslední půlhodinu bojů v Santa Clara. Vypadá to jako že dělat revoluci je taková idylka. Film na mě celkově na autorskej počin působil jako udělanej s překvapivě malým zapálením pro věc (filmu, zapálení pro věc revoluce tu neřeším). Zůstává bohužel trochu mezi dokumentem a filmem, přičemž ani jedno není úplně ono. Co se týče herců, i když Del Toro byl dobrý, nejvíc mě na plátně přesvědčil Demián Bichir coby Fidel. Dokonale odkoukaná gestikulace během řeči. Celkem vzato jsem si ten film představoval víc jako třeba Baader Meinof Komplex říznutej americkým remakem Mzdy strachu. P. S. Co se týče možných obav o mravní výchovu mládeže. DVD jsem náhodou zahlédl v trafice v metru, tak jsem si řekl zkusme to za 99 KáČé. S trafikantem tam stála nějaká holka, cca 20 a když viděla co si kupuju ptala se: To je něco válečnýho? El Che jí vůbec nic neříkalo. Nebojme se tedy soudruzi kapitalisté, tohle zjevně zažehnutím revoluce nehrozí. ()
Úchvatné putování skrze idealistický skanzen revolucionáře, který tak moc věřil ve své "poslání", až se stal de facto zrůdou zralou na Bohnice. Pro některé důvod k obdivu partyzánství, pro mě poměrně děsivá ukázka toho, co dokáže jeden člověk, který se umí vyjadřovat a má to v hlavě poskládané poněkud jinak. ()
Proti-divácký snímek, který je sice skutečně zajímavý, ale to je tak vše. Benicio Del Toro hraje moc dobře. Černobílé záběry byly nicneříkající, ocenil jsem ale dobře natočené boje ve městě v druhé hodině. ()
Životopis jako dokument ? Proč ne, když je tak skvěle ztvárněný! ()
Reklama