Režie:
Nikita MichalkovKamera:
Vladislav OpeljancHudba:
Eduard Nikolajevič ArtěmjevHrají:
Sergej Makoveckij, Nikita Michalkov, Sergej Garmaš, Valentin Gaft, Alexej Petrenko, Jurij Stojanov, Sergej Gazarov, Michail Jefremov, Alexej Gorbunov (více)Obsahy(2)
Příběh se odehrává ve válkou zničené Čečně. 12 porotců bojuje s rozhodnutím o osudu čečenského teenagera, který údajně zabil svého ruského otčíma. Porotci: rasistický taxikář, nedůvěřivý lékař, nerozhodný televizní producent, člověk, který přežil holocaust, vášnivý muzikant, ředitel hřbitova a další reprezentují rozpolcenou společnost současného Ruska. Film byl nominován na Oscara za nejlepší zahraniční film, na Zlatého lva na Mezinárodním filmovém festivalu v Benátkách a byl součástí Mezinárodního filmového festivalu v Karlových Varech. Režisér Nikita Michalkov patří mezi špičky ve svém oboru a jeho dalšími filmy jsou např. Lazebník sibiřský nebo Unaveni sluncem. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (372)
Jít na remake mého milovaného filmu bylo riskantní, ale Michalkov je Bůh. Zatímco americký předobraz je jednovrstevnatým snímkem, je film Dvanáct "multi-level" film. Nejen, že řeší otázku morálky, jako Dvanáct rozhněvaných mužů, ale jeho tématem je i ruská duše a ruská současnost. V závěru se od Rozhněvaných mužů odlišuje - a ten konec je famózní a mnohem, mnohem promyšlenější, než u amerického snímku. K tomu mnohé symboly, které přesahují původní námět (vrabec). Prostě, nemohu si pomoct, ale v tomhle případě je remake lepší, než původní verze. Akční scény mi tam sice neseděly, na druhou stranu chápu, že měly opodstatnění. Pro každého z porotců Michalkov vybral excelentního herce a jejich rozpravy odhalují problémy současného Ruska. ()
Původní film jsem neviděl, ovšem hodlám to hezky rychle napravit, protože pokud má nabídnout alespoň jednou tolik, co jeho ruský remake, rozhodně stojí za to. Dvanáctka je cítit "ruskostí" na hony daleko a právě onen unikátní ruský nádech je jedním z hlavních tahounů celého filmu. Prostředí staré tělocvičny, rozbombardované budovy v Čečně, zasazení do současnoti, všechno to působí úžasně naléhavě. Poutavé násilné přechody z vrcholně vyhrocených situací k humorným epizodám a následně k patosu pak úspěšně ženou celý děj kupředu a jsou vůbec hlavním "zábavním artiklem", protože 12 je nejvíce právě působivou přehlídkou rozličných lidských tragédií, kdy případ samotný je ve výsledku po odkrytí všech indicií banální a jednoduchý a ono hledání pravdy není důležité kvůli pravdě samotné, ale právě kvůli onomu procesu bádání a odkrývání slupek osobností jeho se účastnících. Ty jsou tak rozmanité, jak je to jen možné, od zdánlivě prostých, přes chytré a vypočítavé, až po životem zkoušené zahořklé existence. Herci dostali dost prostoru a odvádějí vskutku parádní výkony, na které je radost koukat. Celá pointa je pak naprosto jasná, nic komplikovanějšího tu hledat nemůžeme, ale kdo potřebuje tisíce jinotajných bajek a příběhů, když má před sebou košaté civilní drama. ()
Kritika poměrů v současnému Rusku na pozadí remaku Lumetových 12 rozhěvaných mužů. Předem musím přiznat, že originál považuji za jeden z nejklasičtějších a nejlepších filmů, co jsem měl dosud možnost vidět, a tudíž mi dělá trošku potíže hodnotit tenhle Michalkovův kousek. Stejně jako v originálu,tak i zde se dočkáme skvělé herecké skvadry, podávající vesměs nadstandartní výkony. I přes poměrně dlouhou stopáž film nezvládne nudit, naopak odsýpá a místy dosahuje momentů, kdy jsem jen s otevřenou pusou seděl a nechal se unášet prvotřídním herectvím. Michalkov navíc dokazuje, že i přes svůj věk má stále cit pro zběsilejší vizuální styl (závěrečná desetimitovka, případně scéna s nožem), což vede k tomu, že ačkoliv se film odehrává de facto celý v jedné místnost, má místy poměrně silný "drajv". Vlastně popravdě vůbec nevím, co filmu vytknout, přesto však si plným hodnocením nejsem plně jist (možná je to způsobeno mou adorací originálu, případně tím, že člověk přeci jen hlavní zápletku velice dobře zná a Michalkov se jí nepokouší, krom závěrečného dilematu, příliš měnit) a nechám v sobě tuhle hutnou záležitost ještě nějaký čas dozrát. Prozatím 85-90% a 4a 1/2*. Uvidíme, kde se zastaví ručička mého hodnocení, která je v tuto chvíli ještě značně rozkomíhaná. Edit: Skoro po roce jsem si dal druhou projekci a ustálilo se na suverénních pěti. ()
Ťažko prerábať film, ktorý je jednoduchý a nič by sa teda nedalo meniť...ale opak je pravdou...Rusi to zobrali po svojom...dvojnásobná stopáž...použitie viac ako jednej miestnosti...a zvláštny koniec...pre mňa osobne sklamanie a slabá pocta originálu ()
Kvitujem Michalkovu snahu ísť vlastnou cestou, venovať sa vzťahu postáv a náture mentality úplne inakšie. Úmorná minutáž i časté používanie ručnej kamery - zase niečo iné. Rovnako lokácie, konflikt, rekonštrukcie a samotný záver - všetko super. Trošku by som polemizoval s niektorými výkonmi expresívnych reakcií, ale to je spôsobené asi tou hĺbkovitou rozsiahlosťou, portrétovej karikatúre a bahnu ústrednej problematiky. Potešia vlastné osobité príbehy, ktoré dodávajú 12 nový rozmer, menej už poteší ich výkladové zhrnutie, za ktorým prichádza okamžitá zmena v hlasovaní. Porotcovia, či sú, alebo nie sú vedome zainteresovaní prípadom na 100%, mali by svoju nerozhodnosť vyjadrovať inak. Pravda, za zamknutými dverami sme všetci generálmi. ()
Remaky to maji tezke, o to vic, kdyz je original jednim z tak klicovych a kvalitnich kousku kinematografie jako 12 Angry Men. 12 je syrova, drsna variace na dany film z ruskeho prostredi. Ze zacatku se to jevilo jen jako rusky ripoff Lumetovi verze z roku 1957, ale s pribyvajicim casem to zacne ziskavat neobvykle grady a finale pak ukaze, ze je to mnohem vic, nez pouha kopie. Cele je to sice takove prilis ruske a herci nejsou zadni sympataci, uz jen chybelo aby si tam otevreli lahev vodky, ale vyborne vykony podavaji i tak a skvela uroven dialogu puvodni verze funguje bez problemu i zde. Kdybych nevidel original, byl bych nadsen, i takhle se ale jedna o velmi dobry remake. 6/10 ()
Ubíjajúco dlhá, rozťahaná sračka, ktorú by som sa nebál označiť priam až za pľuvanec medzi oči geniálnym "12 rozhnevaným mužom". Zatiaľ čo Lumetov film sa za každých okolností držal v medziach železnej logiky a dával dokonalý zmysel po stránke dôkazov pre nevinu obžalovaného, Michalkovova verzia na niečo podobné zvysoka kašle a miesto toho nám ponúka košaté, s prípadom absolútne nesúvisiace historky, ktoré nedokazujú ani kravský prd. Preč je rozumné uvažovanie amerických porotcov, škaredí a koktaví súdruhovia sa riadia výhradne emóciami. Preč je tiež vynikajúca atmosféra malej, v horúčave sa utápajúcej miestnosti. Preč je absolútne VŠETKO, čo robilo originál tak vynikajúcim. Horší remake (resp. znovuuchopenie námetu) som snáď nikdy v živote nevidel. ()
Emoční, stylizovaný do syrového Ruska, místy lehce děsivý. Opravdu výborný thriller. Dramatičnosti má až až. Tohle stojí za shlédnutí ()
Povedená ruská adaptace. 1) 62letý scenárista, režisér a i herec (šéf poroty), Putinův podporovatel Nikita Michalkov dodal příběhu velmi ruskou atmosféru. 2) Zasadit příběh do Moskvy znamenalo v podstatě změnit všechny okolnosti - povolání porotců, okolnosti případu i jeho konec. Porotci jako typy podle přístupu k věci jsou však stejní a totéž platí i o vyznění díla. ()
Nikita Michalkov bravo. V dnešním přívalu remaků zázrak. Bravůrní práce s kamerou - dechberoucí dlouhý záběr při úvodním hlasování, prokládání záběrů z cely, kde obviněný odpočítává kroky, nůž zabodnutý ve stole, vlastně prakticky každý záběr každého momentu. Skvělé herecké výkovy, dojemné příběhy a tak bych klidně mohl pokračovat do nekonečna. Nevím, jak by se to dalo natočit lépe. Ještě jednou bravo, to je ta filmařina jako sůl. Tleskám ve stoje. ()
10. ()
Rusko 21. století, zdá se být, ještě více rozzuřené než USA v 60. letech. Michalkův 12 je delší a děj se neodehrává výhradně na jednom místě jako původních Dvanáct rozhněvaných mužů. Michalkov původní verzi variuje do jisté míry po svém, vztahuje ji na svou vlastní historii a realitu Ruska, ale ústřední motiv zůstává. Totiž otázka viny a neviny. Důležitým výsledkem a posláním 12, stejně tak amerického originálu, je dojít k demokratickému smýšlení, vymýtit dogma a nastolit prostor pro více interpretací. Jednoduše řečeno umět si připustit, že to mohlo být i jinak, než se na první pohled zdálo. ,,Nic není nemožné". 12 je bravurně natočený, například scéna chlapce tančícího s bajonetem si zaslouží úplné absolutorium. Našlo by se jich i více____Prubířským kamenem původního snímku bylo napětí a spád od první minuty do poslední klapky. To Michalkovi ušlo a natočil na můj vkus až příliš rozvleklý snímek. ()
85 % - Brilantní kousek. Klasická ukázka toho, že špičkový film nemusí stát stamiliony dolarů a klidně se z 80 % může odehrávat v tělocvičně základní školy... ()
Keby nevidel original, priklonil by som sa k poslabsej stvorecke...ale kedze ho videl, idem este nizsie. Tazko sa presadzuje remake, popri tak skvelej dokonalosti, aku poskytol original...ale niekolko krat netrefny " nie krátky"monolog ci uz jedneho, alebo druheho protagonistu s ich zvlastnym okato "umelym" intelektom zmyslania, mi rozdiel medzi jednym a druhym filmom podstatne vzdialil, nazdar ()
Chcel som tomuto kúsku dať 4*, lebo je to oproti originálu oveľa rozvláčnenejšie a taká tá komorná atmosféra sa vytratila. Oproti tomu tu máme aj zaujímavé prestrihy do exteriéru a každý z 12 má nejaký ten srdcervúci príbeh, nad ktorými sa treba aj pozastaviť. Ale na tých 5* hviezdičiek to posunul až dramatický koniec, ktorý priniesol do tejto problematiky úplne nový pohľad. ()
Původně jsem chtěl psát o tom, jak jsou všechny ty životní story porotců zbytečné - ale ony nejsou. Taky jsem chtěl psát o tom, jak je přenesení příběhu obviněného do popředí samoúčelné - ale ono není. Co bych však přece jen vytkl, je malý důraz na samotné zpochybňování důkazního materiálu, které ustupuje výše zmíněnému vykreslování pozadí postav. Já bych delší stopáž snesl. Michalkov opět režíruje s citem pro charaktery a mírně pozměněný závěr vůbec nevadí, jenže originál je prostě jen jeden a ten je nepřekonatelný. (751., 6. IX. 2012) ()
Po známom originále a slovenskej TV verzii s výborným "prvým pochybujúcim" Mistríkom, ďalšia verzia, dnes už dovolím si tvrdiť klasického príbehu jedného chlapca a 12 rozdielnych mužov, prenasledovaných vlastnými démonmi. Zasadenie príbehu do súčasného Ruska a využitie konfliktu s Čečenskom bol určite výborný nápad. Herecké výkony veľmi dobré, čo mne ubralo jednu hviezdičku bola premrštená stopáž 160 minút, dosť rozvláčny úvod, niektoré opakujúce prestrihy do chlapcovej minulosti a do väzenia, oživením boli určte kaukazské tance. ()
Ruský remake skvělého amerického filmu Dvanáct rozhněvaných mužů z roku 1957. To, co tam herci předváděli, bylo něco děsného. Několikrát jsem to už chtěl vzdát, ale udělal jsem dobře, že jsem vydržel, protože závěr je nečekaný a opravdu stojí za to. V té poslední cca půlhodině, kdy si vezme slovo Nikita Michalkov v roli předsedy poroty, jako by to byl úplně jiný film. A dost jsem teda čuměl, co s tím Michalklov udělal a jak dokázal původní film ještě o něco posunout. Ovšem protrpět ty předchozí dvě hodiny, to byl výkon. ()
Film, který (samozřejmě mimo jiné) komentuje Descartovu pochybnost (doute cartésien), a sice pochybnost předpojatosti (douter des préjugés). To, co je na první pohled naprosto jasné, se časem zjevuje jinak pod jinými zornými úhly... Dvanáct rozhněvaných mužů od Sidneyho Lumeta jsem naposledy viděl asi před pěti lety – a Michalkův remake jsem odkládal v pochybách (když už se o nich mluví), zda to alespoň tento Nikita zvládne. A musím uznat, že se mu podařilo vytvořit svébytný film, i když rozhodování porodců budilo spíš dojem psychoterapeutické sešlosti, kde má každý dostatek prostor pro popis vlastních traumat, po jejich odvyprávění se rozhodne netraumatizovat již nikoho dalšího (konkrétně čečenského mladíka) ... Protože základem pro obě filmová zpracování je divadelní hra Reginalda Rose, nemluvil bych (především v tomto případě) o remaku. Že byl Lumet první, neznamená, že musí být i nejlepší, tak jako na jevišti je každé zpracování jiné, horší či lepší. Přesto mě však svojí sevřeností, gradací a logickou výstavbou jeho verze zaujala víc než tato. Pozn.: Sám jsem se zmínil o historii vlastního přístupu k tomuto tématu. O své genezi sledování Dvanáctky píše zajímavě (filmově zodpovědná) troufalka *****, která oba filmy viděla takřka zároveň. Myslím, že tento aspekt je dost důležitý. ()
Nedať tomuto snímku plný dom je hanba na tri zimy. Užívateľov, ktorí tak nespravili, je potrebné zakopať pod čiernu zem a poprípade im nechať vytŕčať aspoň holé zadky, aby ostatní milovníci dobrých filmov mali kde parkovať bicykle. Remake Fondovho originálu ako adaptácia na pomery v Rusku, za účasti dvanásťčlenného vynikajúceho sprievodu, je pre filmového fanúšika sviatkom. Tuším som hneď po jeho skončení odštartoval u nás na balkóne taký malý ohňostroj. Predsilvestrovský, polhodinový. Stofka, bratu, stofka zo sto. ()
Reklama