VOD (1)
Obsahy(2)
Od samého zrodu filmů byl New York jedním z vysněných filmových měst. Byl zvěčněn na filmovém plátně stovkami různých způsobů. Teď tu ale je zcela nový, odlišný a zcela nepopiratelně romantický pohled na toto město – pohled očima lásky, ve všech jejích podobách, od první lásky přes lásku krátkodobou a komplikovanou až po lásku minulou, odpíranou, vytouženou a lásku, která trvá navěky. Lásku k New Yorku tímto filmem vyjadřuje skupina těch nejkreativnějších současných režisérů i herců, jejichž příběhy se odehrávají v celkem pěti různých newyorských čtvrtích. Jde o volné pokračování série Města lásky, jejíž první díl, Paříži, miluji Tě, slavil před časem velké úspěchy. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (348)
Mini príbehy veľkomestských obyvateľov decentne zaaranžované do zlatej siene mrakodrapov = New Yorku. Ľudské poviedky okrášlené vzácnymi okamihmi trvajúcimi jednu šťastnú minútu v ich živote. Kradmé pohľady, náznaky príťažlivosti, prebúdzanie sa do jedinečných chvíľ, odhaľovanie svojich tajomstiev pri večernej cigaretke a pozorovaní hviezd pred neznámymi ľuďmi za celkom diskutabilnej výhovorky = nemáme výčitky svedomia. New York je chladný ako ľad a nasnímané príbehy ,,osudových vyvolencov" z celej tej jednotvárnej newyorskej huspeniny si ma takmer vôbec nevedeli získať. Pokiaľ, samozrejme, nerátam dvoch roztomilých starčekov hrajúcich v zápale seniorského entuziazmu "kto z koho" a dojemnú tvár Shiu, ktorý sa ani nemusel veľmi snažiť. ()
Většinou okouzlující, zřídkakdy nudné, ale díky své struktuře to nedokáže strhnout. Přesto bych nic nevystřihoval. ()
Minule to bylo Paříž, tentokrát je to New York. A mě to oslovila ještě více než minulá povídková verze. Přitom se toho zas tolik nezměnilo. Opět tu máme několik krátkých povídek v námi známém městě, kouzlo a poetika města je opět převedana výborně a každý si tady najde tu svojí srdcovku. Jsou tu povídky smutné, scénaristicky velmi hravé, vtipné, jedna nabita sexuálním napětím a taky poetické. Jenom nějaká vizuální bomba, jako byla ta v Paříži mi tu chybí. Jenže díky tomu, že některé příběhy nebo postavy vidíme v průběhu celého filmu to celé drží mnohem lépe po hromadě a má to mnohem větší spád. Díky pomalejšímu tempu jsem se u Paříže často i docela nudil, tady ovšem ne. Navíc se tady nevyskytuje povídka, která by mi přišla vyloženě slabá a nebo by mě nudila. Což se mi u povídkových filmů taky často nestává. New York ve mně zanechal velké emoce a chuť někdy ho navštívit, tedy ne že bych ji předtím neměl. Mě by jenom zajímalo, jakým městem nás režiséři ohromí příště. ()
Všichni jsme cizinci míjejícími se v labyrintu ulic měst, v kterých žijeme. Pulzující New Yorská metropole se na sto minut přeměnila v jeden rytmicky tepající srdeční sval bijící ve znamení romantického pnutí. Zatímco Paris, je t'aime byla hravě snovou hříčkou, tak New York, I love You je komplexnější zakouřenou a alkoholem provoněnou knihou, určenou všem nejmenovaným idealistům, snílkům věřícím stejným dílem ve štěstí i pomíjivost lásky. Knihou, o které víme, že si s ní autoři dali na čas a je nám až líto jí přečíst takhle jedním dechem. Rozhodně však nečekejte další Sex ve Městě. Spíš něco ve stylu Mých borůvkových nocí s tím rozdílem, že New York, I love you není jen líbivě nudnou báchorkou, ale multikulturním spletencem držícím pohromadě a odkrývajícím náhodné proměnné v rovnici zvané život. NY, I love you se může pyšnit zcela odlišným stylistickým podáním, místy možná ještě umělečtějším než jeho francouzská milenka. Jednotlivé povídky, které jsou slité v jeden nepropustný zato synapticky propojený celek, sázejí spíš na vizuální stránku a dokazují, že i samotné obrazy dokáží vyprávět poutavý příběh. Ačkoliv tvůrcům chvílemi chyběl metronom tempa, je až spodivem, že se jim podařilo proplést všechny postavy v jedno dokonale osudové klubko a rozproudit divákovi krev v těle tím správným způsobem až k pravému endorfinem obšťastněnému heart beatu. Doufám, že New York, I love you není poslední zastávkou na cestě po městech snů s romanticky rozevřenou náručí. Šanghaj už určitě netrpělivě čeká. Jablečný džus je můj nejmilovanější a tohle velké jablko snad ani líp vylisovat nešlo. Pozn. pro šťouraly: určitě šlo :o), ale díky RADIOHEAD a hlavně závěrečné koláži definitivních 8/10. Myslím, že můžu zakončit slovy klasika: "God, I love New York." Dedicated to ifa. ()
Paris, je t'aime (se kterým musím tento film chtě nechtě srovnávat), byl zcela jednoznačně rozdělen na povídky, které byly k ještě větší odlišnosti zakončeny uvedením jména režiséra. Tento snímek se snažil jít jinou cestou, jednotlivé segmenty více propojil, styl režisérů tak splývá, vlastně ani není poznat, je prostě neviditelný a ne že by mi to vadilo, ale právě jména na režisérských stoličkách a jejich styly, byly na Paříži tak zajímavé. U tohoto filmu si člověk neřekne: Jo, Tykwerova část byla boží, Coenovic také super. Místo toho je tu větší propojení povídek, lehce stravitelný a zapomenutelný děj a hlavně naprosté vymizení dramatických situací: v Paříži tekla krev, umíralo se tam ve více povídkách, střety mezi kulturami byly vypjaté! New Yorku, miluji Tě předkládá jen komediální skeče, v některých případech zakončených vtipnou pointou, které jsou ale co do stavění dramatických a emocionálnách situací naprosto bezzubé. Paříž se nebála ukazovat problémy města, New York se nás snaží přesvědčit, že je to to nejlepší a nejbezproblémovější místo k žití. Což je mi proti srsti. (Ano, vím, že je to o lásce a především o lásce k městu. Ale Paříž šla podle mě mnohem zajímavější cestou). ____ Ještě mě tak napadá, že problém je prostě v tom, že film o tomto městě vlastně vůbec nevypovídá! Tito režiséři svůj vztah k New Yorku na plátně nijak nezobrazili, chtělo by to lidi jako Martin Scorsese nebo Woody Allen, kteří na toto téma spíš mají co říct. ()
Zajímavé. Některé kousky jsou výtečné, některé slabší, ale dohromady dávají zvláštní mozaiku příběhů lidí, které spojuje jedno město. Vybraní herci ze sebe dávají maximum i když nejvíc na mě zapůsobil Shia a Hayden Christiensen v docela netradičních polohách. A po těch toulkách městem se mi zdá, že New York opravdu stojí za to vidět. ()
Poznámky při sledování: Epizody - What the fuck? Tohle je že pokračování Paříži, miluji tě? --- Jak že to psal Isherwood k Paranormal Activity? Nuda k posrání? --- Konečně došlo na lásku, ale že to trvalo... --- Ethan Hawke a dobrý vtípek na konec. Docela fajn. --- Nádhera, kdo to sakra natočil (pozn. Zjištění, že to je od člověka, který zruinoval X-Meny, mne hodně překvapilo.) --- Téměř geniální, takhle jsem si to představoval. Při sledování další povídky si už raději nic nepíšu. Intermezza: Vtipný Badley Cooper, pěkná holka s kamerou, stále dokonalejší Ethan, Natalie Portman nevýrazná, zbytek opět o ničem. Závěr: Trojka s přimhouřenýma očima. Režijní špičky nahrazeny druhořadými tvůrci a herečkou. V hlavě mi uvízl pouze Rattner... a to je špatně. ()
Tohle pro mě bylo obrovské zklamání,vzhledem k tomu,že miluji New York a podobně laděné snímky.Jenomže zdejší příběhy stály za starou belu a já se doopravdy nudila.Bylo tu pár ""osudů""které mi imponovaly,ale nezasáhly mě.Škoda naprosto nevyužitého potenciálu. ()
Paradoxní je, že největší plus spočívá v tom, že zúčastnění mají víceméně natolik zaměnitelné režijní rukopisy, že to ve finále vypadá jako dílko jediného režiséra. Celý snímek to tak elegantně stmeluje do velmi vyrovnaného a kompaktního celku. A na podobné úrovni jsou i náměty jednotlivých povídek, které se drží ve velmi intimní a komorní rovině. Určitě mnohem příjemnější než lehce nesourodé milkování v Paříži, kde exhibující velká jména zastínila všechna ostatní (Tykwer a spol.). Palec nahoru. ()
Vysvětlí mi někdo o čem to vlastně bylo ? Herecky slušné, emoce občas, fantastická kamera. ()
Když se zamilovávali lidé v Paříži a do Paříže, bylo to milé, nápadité i pestré. New York poskládal artovější skvadru, nabízí temnější odstíny lásky, stejně jako u předchůdce nicméně jen některé nabízí to, co si od podobných minipříběhů slibujeme. A prostě každému sedne něco jiného, což je přirozené. Je to poměrně kvapné, asi jako město samo, takže místy sotva dokončíme větu/myšlenku a spěcháme k dalšímu příběhu. Což je možná škoda. Někdy právě renomovaní tvůrci kopou průměrnou ligu, jindy béčkaři naopak přináší na krátké ploše docela dost muziky. Ani oni, ani hvězdní herci před kamerou ovšem nemají moc času se projevit. Ocitáme se v mírně melancholickém, příjemném stavu ve městě, které se nedokáže a ani nechce zastavit. ()
Nevím, jestli je to tím, že jsem Paris, je t'aime neviděl nebo tím, že v New Yorku bych chtěl jednou žít. Nicméně mě tento film opravdu uchvátil, pobavil, místy i dojal a prakticky nenudil. K sakru, co jiného mám chtít po povídkovém filmu plném takových hvězd? Dneska to zkrátím - nic. Jdu shánět Paříž a zatím tu nechám plný počet pro město všech měst (samozřejmě, až po Praze, ale tam už jsem byl ;-)). ()
Poměrně bolestivá, a hlavně nečekaná podpásovka přímo na solar plexus všem, kterým se líbila Paříž. Zajímaví jsou na New Yorku bohužel jenom herci - tedy ona kouzelná nevtíravost, se kterou se postupně na filmovém pásu zobrazují; v paměti zůstane i několik povedených scén a dialogů. Vše ostatní je prostoupeno hořkým kýčem, nudou, a celkovou neatraktivností, která z NY:ILY dělá vedle její starší sestřičky šedou a nezáživnou záležitost. ()
New York, metropola, ktorá takisto ako Paríž nanovo reprodukuje echo nesterilného útočiska (lepšie vyjadrené stredobodu) pre rôzne tipy zasiahnutých bytostí. Centrum vratkej veľkorysosti, v ktorom chceš zažiť promenádu in "Central Park", láka ťa večerná cigareta pred reštikov "Aureole" a neváhaš nad preniknutím do tajov "China Town" alebo "Little Italy". Nevieš ku komu sadneš do taxíka, netušíš koho kde stretneš, ani sa nenazdáš a už si súčasťou niečoho, čo v danom okamihu nedokážeš nazvať- možno aj ihneď precítiť. A to ma ("just a little bit") dráždi aj tu. Pri Seine, v útrobách mesta lásky som bol z celej tej košatej koruny nálad a kozmopolitných črepín zaraz inštitucializovaný. Na brehu rieky Hudson medzi blokmi očíslovaných "avenue" klopocú kroky optimizmu-pesimizmu, naplnenia-horkosti, príchodov-odchodov a v neposlednom rade sled viacrozmerných sympatií k NYC. Istá nevyváženosť-nedotiahnutosť je tou škodnou ujmou, ktorá mi nedovoľuje "byť výsadne prepojený". Nebyť tohoto handicapu, Amerika by s Európou vytvárala rovnocennú os pohnútok po ktorej by sa dalo "veslovať" až do vyčerpania. Opak je pravdou a preto platí : 1. "Je t'aime" 2. "I love you". ()
Snímek příliš nefunguje jako celek. Pojící nit v osobě sběratelky příběhů je příliš banální. Některé povídky jsou ale skvělé. Malíř, například. ()
New York má pro mne kouzlo mnohem větší než Paříž. Není to tak romantické, ale ty ponuré noci, kouř zvedajícíc se z kanálů, nad kterým právě projel žlutý taxík, brázdící si tmu po ulici, kde jsou třeba jen jazzové kluby. Aaaach... New York je prostě úžasné místo a v pokračování o městech lásky nesměl chybět. Jenže... co z toho, když vám sedne jeden nebo dva příběhy a na ty ostatní hledíte jez z "povinnosti" a nesmírně se nudíte? - Nejlepší na tom je, že každý potencionálně zajímavější příběh se dá rozhodně víc předpovídat, než ten nudný. ___ 1. segment (Jiang Wen) - Hayden Christensen, Andy Garcia a Rachel Bilson - Jeden z těch lepších a nápaditějších. Otevřené konce, i love you. ___ 2. segment (Mira Nair) - Natalie Portman - Věřím, že nebudu sám, kdo tohle nepochopil. Trocha surrealismu neuškodí a délka byla extrémně krátka (výhoda) ale i tak nudná (nevýhoda). __ 3. segment (Shunji Iwai) - Orlando Bloom a Christina Ricci - Nejpruměrnější segment ze všech. Nemůže urazit snad nikoho, rozuzlení tuctové. Čekal jsem větší šťávu :-) ____ 4. segment (Yvan Attal) - Maggie Q a Ethan Hawke & Chris Cooper a Robin Wright Penn - Attalova hra na kočku a myš se vyplatila. Dva nejvtipnější a z mého pohledu nejčistší krátké snímky. ____ 5. segment (Brett Ratner) - Anton Yelchin, James Caan, Olivia Thirlby, Blake Lively - NY nemá svého Tykwéra a tím pádém ani True, ale tohle je ta nejlepší část zdejší ody na lásku. Absurdní, vtipné. ____ 6. segment (Allen Hughes) - Bradley Cooper a Drea de Matteo - Sex a jednu noc a jeho podoba před setkáním po sexu :-)) Zajímavý pohled na věc. ___ 7. segment (Shekhar Kapur) - Julie Christie , John Hurt, Shia LaBeouf - zcela nepochopeno. BTW, je zajímavé, že Shia hrál ruse a Yelchin američana :-))) ___ 8. segment (Natalie Portman) - Taylor Geare, Carlos Acosta, Jacinda Barrett - WTF? WTF? WTF? Natalie se vrátila z nějaký párty, sedla ke stolu a začala psát příběh. Možná toho vypila moc, možná málo. Tak nebo tak, výsledek hodně mizerný. ___ 9. segment (Fatih Akin) - Shu Qi - Láska smrti k normálnímu člověk. A ne naopak. K zamyšlení? Možná. Nudné? Ano. ___ 10. segment (Joshua Marston) - Eli Wallach a Cloris Leachman - Láska na stará kolena nesměla chybět. Úsměvné. ()
Tentokrát najrozmanitejšie a najospevovanejšie mesto USA z pohľadu poviedkového projektu. New York a jeho rôzne podoby, rôzne uhly režisérskeho pohľadu na jeho súčasnosť..mladí, starí, rovní, nerovní..a ich varianty lásky v meste plnom mrakodrapov...Paris bol síce viac hrejivý, New York trošku chladil (možno je to tým Atlantikom)....v celistvosti zanecháva rovnako príjemný dojem a rovnako dobre odsýpa ako jeho predchádzajúca poviedková exkurzia.. ()
moc jsem se na tenhle filmeček těšila ... asi až moc ... jsem dost zklamaná :-( ()
O moc lepší než paris Je t'aime. Možná to je tím New Yorkem, přece jenom mám k němu blíž než k Paříži a pořád to je město v zemi, kde je (prý) možné cokoliv, takže naráz všechny povídky působí skoro reálně. A zase na druhou stranu, NY jsem párkrát navštívila a tolik mě to tam nevzalo, ale tenhle film mě nutí ho milovat a jet tam při nejbližší příležitosti znovu. Nejdojemnější příběh byl ten s Robin Wright Penn a Natalii Portman, ale i zbytek stál za to. A výběr herců perfektní, všichni moji oblíbenci na jednom místě, nádhera! Škoda trošku přespříliš sentimentálního konce. ()
New Yorku, nemiluji Tě, ale mám Tě ráda! A musím uznat, že mě Tvé kouzlo očarovalo. Tvůj osobitý charakter metropole, kde se prolínají tisíce, ne miliony příběhů lidí nejrůznějších kultur, náboženských vyznání a charakterů mne přistihly v tom nejlepším možném rozpoložení pro sledování osudů osob, které sebou nesou příběhy plné poetiky a často vystihují během pár minut to, co nedokáže leckterý celovečerní film. Celá tato spleť a různorodost dává tomuto snímku nezaměnitelnou tvář, která se mi dostala pod kůži. Stejně jako s rozmanitostí jednotlivých charakterů a situací, setkáváme se zde i se rozličnými podobami lásky. Židovský pár, vztah holčičky a jejího "manny", pár haštěřivých manželů slavících 63.leté výročí svatby či další až platonické projevy lásky, které jsou tu vyjádřeny velice poutavým a uvěřitelným způsobem a často až na hranici normálnosti, kdy si člověk říká, jak zvláštní a jiní lidé mohou být. Když přemýšlím, jaký střípek z životů bych vyzvihla, nemůžu se rozhodnout, protože všechny jsou mi více či méně sympatické. Líbí se mi, jak děj krásně plyne a jak se osudy jednotlivých osob proplétají a vytváří tak ŽIVOT. Naprosto mi vyhovovala stopáž a popravdě, už dlouho jsem nesledovala film s takovým zaujetím a vtáhnutím do děje, jako New Yorku, miluji Tě. Když už se film blížil ke konci, přála jsem si, aby nekončil. Abych mohla ještě dál sledovat zajímavé postřehy, které si píše každý sám. Nesmím zapomenout na hudbu, která skvěle podtrhovala atmosféru snímku a hlavně No Surprises od Radiohead. Až teď jsem si uvědomila, že to je skladba, která se nachází na začátku 6. série House MD a kterou tak zbožňuju - jak ten úvodní dvoudíl, tak píseň. Ideální film pro strávení pěkného večera se svou drahou polovičkou, rozhodně doporučuji. A proč 4*? Protože New York mě polechtal, poškádlil, ale nedostal mě tak hluboce. Ale to nevadí, protože na něj budu i tak vzpomínat ještě nějaký čas. P.S. Nechápu to nízké hodnocení, byl to opravdu kouzelný filmový zážitek. ()
Reklama