Scénář:
Charles BurnsHudba:
Laurent Perez del MarHrají:
Aure Atika, Guillaume Depardieu, Nicole Garcia, Louisa Pili, Brigitte Sy, Christian Hecq, Sarah-Laure Estragnat, François Creton, Arthur H.Obsahy(1)
Dotek pavoučích nohou na lidské kůži… Nevysvětlitelné zvuky uprostřed noci v cizím domě… Injekční jehla, která se přibližuje blíž a blíž… Bílé tesáky rozzuřeného psa… Deset světoznámých komiksových tvůrců oživilo odvěký strach ze tmy a vytvořilo jedinečný animovaný film. Film otvírá příběh chlapce, který se stane obětí atraktivní dívky. Volně navazuje noční můra malé japonské holčičky Sumako, která se ne a ne probudit. V dalším zlém snu mizí lidé, neznámo proč, v hlubinách bažiny. Ticho přeruší děsivý štěkot smečky psů, se kterými se po svém panství prochází španělský šlechtic. Pán s knírkem zase přijde na to, že v domě, kde hledal úkryt, není všechno zcela v pořádku. Celým filmem se cyklicky prolíná úvaha nad stavem lidstva, kterou doplňují uhrančivé abstraktní obrazy. (Febiofest)
(více)Recenze (76)
Originální počin Strach(y) ze tmy je především nevšedním zážitkem. Není třeba být příznivcem animovaného filmu, aby vás dostalo černobílé provedení hororových povídek o lidském strachu - například u povídky o Sumako jsem pocítil opravdu fyzické znepokojení - a i když to zprvu nebylo příjemné, jako zážitek je to opravdu zajímavé (tohle jsem v kině ještě nezažil). Povídky mají mírně kolísavou úroveň, nejhorší je podle mě ta o krokodýlovi - další 4 jsou ale výborné, nejsou prvoplánově zaměřené, mají svou poetiku (nejen vizuální). Krvelačný baron s trhači na vodítku, chlapec s dírami po očích, sbírání hmyzu, těžké mraky, bubák za oknem, posedlá ďáblem, posmrtné fotky - světlo a stín. Tolik asi ve zkratce :) PS: ohromným plusem je pro tento snímek bezpočet prolínaček s černobílou animací, ve kterých jsou ženským hlasem popisovány všemožné obavy a fobie - tato část je zpracovaná možná úplně nejlépe a obsah promluv je překvapivě blízký a inteligentní... 8/10 PPS: jak koukám na některé komentáře tady tak bych rád připomenul, že je o typicky artový film, kdo by na Strach ze tmy zamířil jen kvůli příběhu, nebo nějaké jasné linii, bude asi velice zklamaný... tady jde opravdu o koláž výtvarná stránka/atmosféra/asociace/zvuk + příběh, mám pocit že ve většině povídek jde o experiment, všechno to funguje, ale chce se to tomu nechat poddat (opravdu to pak stojí za to) ()
Úžasný nápad s propojením bizarních a děsivých povídek v černobílém kabátku. Jen to má jednu obrovskou vadu, jedná se o naprosto nedomrlou podívanou s rádoby art přesahem, jež nabídne pouze neotřelý vizuální zážitek. Největší podíl na tom mají scénáře. Paradoxně motiv na téma "strachu ze tmy" je prakticky pouze v poslední povídce, která jak už většina nakousla, patří k tomu nejzdařilejšímu. Sugestivní cestu do nitra strachu bych si představoval opravdu jinak než takto. Nejedná se dle mě ani o ucelený koncept, i když pokud je to záměr, tak budiž. Minimalistická animace, která je pro každé vyprávění ztvárněna odlišně (co příběh, to jiný autor), mi přišla skvěle padnoucí ke každému z nich, ale to nic nemění na menším zklamání. Každopádně nevadí, rozhodně se nejedná o ztrátu času, protože Strach(y) ze tmy jsou svojí temností v animovaném světe tak trochu unikátem. ()
Anifest 2008. Musím dát uživateli Radko za pravdu v plné míře. Svázání jednotlivých "strachů" působí trochu pateticky. Jednotlivě by se alespoň polovině epizodek nedalo vytknout téměř nic, ba naopak daly by se opěvovat. Skvěle animátorsky provedené. U některých použití pouze černé a bílé barvy, u jiných naopak úplná absence předchozích a použití pouze odstínů šedé. Příběh se psy mi připomínal tak trochu "kafkovskou" animaci. Srach(y) ze tmy neurazí ,ale zůstalo po nich docela prázdno. ()
Tak tohle bych si dovolil nazvat arciptákovinou. Vizuální stránka neboli souboj bílé s černou jsou jediným fáňilibým počinem téhle jinak nekompaktní a, ač krátké, tak nekonečné nepodařené surrealistické spouště. ()
Předně musím poznamenat, že kdo na tomto animáku nebyl v kině a díval se na něj na čtrnáctipalcovém monitoru svého notebooku, zvuk poslouchal z chrastítka a jel při tom ráno tramvají do práce, tak asi nadšen nebude. Naopak v kině tahle podivnost projeví svou pravou sílu. Na promítání bylo narváno a atmosféra v sále se po pěti minutách dala krájet. V příběhu o dívce Sumako začínají rodiče s dětmi a slabší povahy odcházet... Perlu tomu nasazuje brilantní závěr. Uf, je konec, můžete vydechnout. Pro mě je film zajímavá ukázka toho, kam až může animák dojít. A že došel opravdu daleko. Od dob Brdečky (který točil spíš jen parodie na horory), je tohle po dlouhé době zase jeden seriozní pokus o animovaný horor v pravém slova smyslu. Příbehy ale kvalitativně kolísají a celkový dojem trochu zabíjí fakt, že film má dva "spojováky". To byla trochu past na koordinátora projektu - pokud chcete po autorech horor a někdo vám po ročním "snažení" dodá měnící se obrazce s přiblblým komentářem...a zároveň máte v ruce pět dalších příběhů, které jsou úplně z jiného soudku...můžete být buď za kruťáka a nevodný materiál vyřadit...nebo projevíte úctu k autorovi a "nějak to zbastíte". Takže tady to hoši nakonec zbastili. Škoda. Celkem 7/10 a mohlo to být o dost víc! ()
Na začátku jsem byl plně zaujatý animací kreslíře, který zachytil velmi zručně jakéhosi neznámého pána se smečkou rozdivočelých psů. Začátek je dost působivý. V ten okamžik moje kamarádka uvažovala nahlas, jestli mají ti psi nějaký význam, jestli jsou nějakým symbolem. Nese snad tento výjev nějaké vyšší poselství? Film samotný se tváří dosti ambiciózně a intelektuálně. Ve skutečnosti mě však nenapadlo žádné hlubší poselství toho výjevu se psi a ani se nevyjasnila spojitost s jednotlivými povídkami. Ve filmu je, myslím, šest povídek rozdílných kvalit. Některé jsou dost pitomé. Animace samotná mě upoutala u povídky s krokodýlem, tam byla silně atmosférická. Zajímavé byla i výplň mezi jednotlivými povídkami. Před očima Vám plynou silně hypnotizující geometrické obrazce s ženským podmanivým hlasem na pozadí, který formou monologu filozofuje na různá témata. Vůbec to však nesouvisí s povídkami. V kontextu celého snímku je to dost nešťastné - z filozofie je žvást. Ta samoúčelnost se mi protiví. Poslední povídka je podle některých nejlepší, nechám si jí na jindy a třeba ještě zvednu hodnocení. ()
Pre mňa nesmierne originálny čierno-biely animovaný horror pozostávajúci zo štyroch samostatných poviedok. Ako tu poniektorý v komentároch spomínajú, nie všetky poviedky sú rovnakej kvality, no mne osobne nesadol iba príbeh japonského dievčatka. Čo mi však sadlo bol príjemný minimalistický vizuál ktorý sa hral hlavne zo zvukom. Bolo to aj vynikajúce narozprávané. Všetko toto spolu tvorilo jeden kvalitný atmosferický, no miestami obsahovo fakt chorý, horror ktorý má dokonca aj umelecký presah. ()
Poslední dobou nadávám často na to, že film upřednosťnoje zpracování před vyprávěním či nějakou myšlenkou. Stejný případ nastává u Peur(s) du noir, mimochodem se mi líbí český překlad, který přesně a šikovně kopíruje francouzský název, a přesto se tady zachovám zcela opačně. Strach(y) ze tmy nejsou ničím víc, než vizuální onanií, a jak už tady mnozí uvádějí, opravdu zajímavý příběh je snad jen ten poslední o muži v temném domě. Jinak se moc invence nenajde. Dva mezipříběhy o muži se psy a o ženě, která do grafikého podkladu vypráví o všem, čeho se bojí, jsou sice z počátku zajímavé. Zejména muž se psy je velmi zajímavě animován, ale ke konci jim dochází dech. Žena mele spoustu nesmyslů a muž je utahaný a bez rozuzlezlení. Příběhové části jsou zajímavější, ale také příliš invence nepobraly. Přesto si dovolím tvrdit, že je snímek zajímavý. Má svou atmosféru, podpořenou vynikajícím hudebním podkresem, a kombinace různých výtvarných zpracování v člověku rozmělní počáteční zklamání z jednoduchosti vyprávěného. Navíc stopáž je přiměřená. Jako příběh neobstojí, ale jako výtvarný počin se mi Peur(s) du noir líbily a tak je i hodnotím. ()
Diky jednoduchym animacich a perfektne zvolene hudbe pusobi film na lidskou (nebo alespon tu moji) psychiku opravdu silene. Prapodivne pribehy, misty nepochopitelne komentare.... a francouzstina, ktera se k atmosfere hodi jako ulita... strachy jsem nespala celou noc a vsude nechala rozsviceno... vlastne ani nevim proc, ale ten film mi necim zalezl pod kuzi... ()
Velké zklamání, co bohužel potvrzuje moji teorii - animovaný horor nedokáže vyděsit. Rozeberu všechny příběhy (a ne, nejsou pojmenované): 1.PŘÍBĚH - Asi nejzajímavější příběh, s nějakým dějem, se sympatickou hlavní postavou, nenudí... Jo, kdyby to celé vypadalo zhruba takhle, budu radši (4*) 2.PŘÍBĚH - Proboha, to byla blbost. Příběh naprosto pitomý, animace hrozně špatná, naprosto bez emocí... Ach jo, ti Japonci... A i na ně to bylo hrozně špatné... (odpad!) 3.PŘÍBĚH - Tak jo, tady je něco jako děj, bohužel mi nějaké vysvětlení buď uteklo nebo prostě není... Ale ta hudba tam je vybraná dobře. (2*). 4.PŘÍBĚH - Příběh ve tmě, doslova, takže zpracování za jedna, ale dějově je to tak strašně nudné a utahané a než se něco vůbec stane, tak to dlouho trvá (1*). Do toho máme ještě přidaný příběh o šlechtici a čtyřech naštvaných psech, který je vyprávěný postupně mezi příběhy a ještě tu je sem tam úvahy nad lidstvem, které mají se strachem ze tmy společného tolik, jako Adam Sandler a artové filmy... Celek tedy jedno velké zklamání. 2* ()
Tvrdím, že jeden z nejoriginálnějších animovaných filmů, který za poslední dobu šel do kin (fuck you, Disney:). I když obsahová kvalita má nelineární vývoj, nejlepší je poslední epizodka a ta horší s příšerou, jsou Strach(y) ze tmy působivé, hlavně po vizuální stránce s mnoha prvky, které jsou docela odvážné a až novátorské. Některé animační postupy mi i připomněly nejlepší filmy od Bratrů v triku. //kopie 35mm - 1,35:1// ()
Dokonalé.. ()
Obrazové, zajímavé a bezpochyb velice ojedinělé, kdo může říci že viděl něco podobného? Líbí se mi tahle franzouská škola, Renesance a spol... Jen tak dále. ()
Spíše by se to mělo jmenovat Strach ze zvířete uvnitř člověka. Krátka moralitka rozsekaná na části doslova tuto tezi ilustruje, neboť i když si člověk myslí, že má to zviře uvnitř pod kontrolou a ukazuje ho hrdě na veřejnosti, je jím nakonec sežrán (Doktor Jeckyll a Hyde).V devatenáctém století, kdy se začala formovat psychologie, byly příběhy o iracionálním zlu versus racionální uvažování velmi oblíbené (asi nejznámější je Stokerův Dracula), a dvě povídky jsou přímo konzervativní variací na tyto nesčetné historky (úvodní studie šílenství a příběh s bažinou). Když pomineme upocenou variaci na japonský horor, jedinou originální hříčkou je závěrečná povídka. Dřív se krátké animované filmy pouštěly jako předfilmy a bylo to lepší. Jako celovečerní film to moc nefunguje. ()
Psy: 60%, Pseudointelektuálne žvatlanie 40% (dabing a text odpad, op-artový vizuál výborný), Milovník hmyzu 50%, Sumako 70%, Bažiny 90%, Posledná poviedka milión päťstotisíc percent. ()
Opravdu jsem netušil, jak to vše bude vypadat. První předobraz, a vlastně celým filmem odpočítávající 'pán' se psy mě zarazil do sedačky a ukázal vysoko nastavenou laťku formy. Brutálnost jeho meziskřeků tlačila silně na pilu. Hned počáteční plnohodnotný příběh pak označím za efektně úderný psycho-horror s naprosto dokonalým, a šokujícím koncem. Následuje asi nejslabší část filmu, druhá povídka. Logicky na mě působila nejdelším dojmem a oproti svým kolegyním vyzněla jako nejméně propracovaná, snažení po vizuálně formě nemůže vyzrát nad plytkostí. Třetí část nasadila zpět vysoký standard a závěrečná povídka... ta se může směle honosit přízviskem 'pětihvězdičková záležitost'. Filozofické úvahy, doplňované psychotickými (avšak s obashem monologu korespondujícími) obrazy plynoucí též jako psovod skrze intermezza mi aspoň na moment dopřály oddych a akorát obecenstvo zklidnily před dalším nášupem napětí. Čili celkový dojem vyznívá velice sympaticky blíže čtyřem hvězdičkám. I přes občasné záchvaty smíchu - filmový klub v Berouně opět zabodoval. Rozhodně se vyplatí návštěva kina. ()
Tak za prvé: bylo to lepší, než jsem čekal, což je podle mě dobře. Příběhy byly celkem zajímavé, sice po scénaristické stránce žádná sláva (nejvíc mě v tomhle ohledu asi dostal "příběh o Sumako", u kterého jsem si ani nevšiml, že skončil...), ale animace se mi kupodivu líbila. Stylizace černá/bílá filmu přidává a meditativní hlas skrývající se za geometrickými obrazci můžu hodnotit taky kladně. Nicméně příběhy byly celkem nudné, nevypointované a do děsu, či jen pocitu strachu měl snímek bohužel hodně daleko. Slabší průměr. ()
Docela reprezentativní animační výběr, který sice po stránce scénářů nenabízí žádné orgie, ale výtvarně jde o zdařilé výtvory talentovaných umělců. Velmi se mi líbil hudební doprovod k titulkům (na začátku i konci) na druhou stranu mě zas dost prudil rádoby intelektuální "rozbor" ženského hlasu, probleskující mezi segmenty jednotlivých příběhů, doprovázený obrazcovým mišmašem. Jinak jsem byl ale spokojen. 70% ()
Asi malý? ()
Já jsem se na tenhle film hodně těšil, ale ve finále mě to nijak zvlášť nenadchlo. Po výtvarné stránce má film určitě nemalou uměleckou hodnotu, ale tak nějak mě to prostě nebavilo. Samotné příběhy mi trošku připomínaly (a teď jsem si vědom, jak blbě to asi zní) ty napínavé story z té interaktivní angličtiny Langmaster, jestli teda někdo víte, o čem mluvím. Akorát jejich propojení těmi měnícími se objekty mi přišlo dost psycho, což je ostatně celý film. No viděl jsem a nelituju, ale že bych si to pustil ještě jednou, to asi ne. ()
Reklama