Režie:
Petr NikolaevScénář:
Zdeněk MahlerKamera:
Antonio RiestraHrají:
Karel Roden, Zuzana Fialová, Roman Luknár, Zuzana Bydžovská, Ondřej Novák, Norbert Lichý, Veronika Khek Kubařová, Václav Jiráček, Jan Budař (více)Obsahy(2)
Film o největší tragédii v moderních dějinách naší země – vyhlazení Lidic... Na začátku příběhu jsou Lidice obyčejnou středočeskou obcí, která se snaží přečkat protektorát. Šíma je otcem dvou synů a rozhodně ne špatným otcem. Jeho žena Anežka však před lety ochrnula a Šíma se rozhodl celou situaci řešit pragmaticky – o rodinu se sice stará dál, ale má mimomanželský poměr. Anežka, Šímova milenka i celá vesnice jsou s celou situací – zdá se – smířeni. Jen starší Šímův syn tím trpí, v hospodě vyprovokuje rvačku, při níž ho opilý otec nešťastnou náhodou zabije. Šíma se ocitá ve vězení a snaží se vyrovnat se svojí vinou. S každou návštěvou mladšího syna, s každým balíčkem od Anežky v sobě živí naději, že ještě existuje cesta zpět. Život ve vsi mezitím plyne dál, lidé se rodí, umírají i zamilovávají. Stejně jako Pepík Fiala. Je sice ženatý, ale našel zalíbení v mladičké Aničce. Celou romanci maskuje jako ilegální odboj. Jeden z jeho dopisů se však dostane v nesprávnou chvíli do nesprávných rukou a události po atentátu na Heydricha dostávají spád – všichni muži nad šestnáct let jsou zastřeleni, ženy odvlečeny do koncentračních táborů, sedm dětí posláno do Německa na převýchovu, ostatní hromadně popraveny v náklaďácích kdesi v Polsku. Vesnice je do základu vypálena. Šíma nic z toho netuší. Že ustaly návštěvy mladšího syna i posílání balíčků od Anežky, si vykládá po svém. O to větší šok prožívá na prahu osvobození, když se dozví pravdu. Po propuštění mu nikdo jeho vinu nepřipomíná, ale také mu ji nikdo nedokáže odpustit. Nepohodlným "hrdinou" - jediným, kdo dokázal přežít vypálení Lidic - se stává i pro poválečné úřady. Stává se nikým? (Česká televize)
(více)Recenze (1 248)
Naprosto kvituji tento počin a vůbec nápad Lidice natočit, ale snaha dosáhnout velkolepých rozměrů z toho občas udělala divnou grotesku (až uvidíte scénu atentátu na Heydricha, tak pochopíte). Zejména potřeba neustále divákovi dodávat velkolepé momenty za pomoci grandiozní hudby či velkolepých záběrů krajiny nebo snaha přiblížit se Hollywoodu ve všech směrech tato slova potvrzuje. Scénář rozhodně není špatný, ale chabá zápletka je pouze jakousi omáčkou na pozadí velké lidické tragedie. Vrchol filmu nastává v momentech, kdy je na scéně Karel Roden. Jeho minimalistické herectví dodává pocit realističnosti a osobního rozměru. Samotné vypálení Lidic a umění režiséra vyhrát si s dramatickým momentem je pak tím nejlepším, co ve filmu najdete. Vítku by docela zasloužili hlavně dětští herci (nechápu, proč Amerikáni mají tolik dobrých dětských herců a my jen bandu toporných dřeváků). Každopádně jsou Lidice velkofilmem, ale bohužel jen na české poměry. ()
Při vstupu do kinosálu jsem si neustále v duchu opakovala, že jde o film, jen o obyčejný film, o něčí představu převedenou na filmová plátna, která měla divákům zprostředkovat tragickou událost. Ale to trvalo jen do chvíle, kdy stařičký farář pronesl k uvězněným lidickým ženám větu, která mě hluboce zasáhla. Řekl jim: "Ráno bude určitě po všem." Myslel to dobře, měl za to, že se všichni navrátí do svých domovů ke svým mužům. Najednou jsem si totiž uvědomila jakou mám proti nim děsnou nevýhodu, protože vím, co bude v nejbližších minutách, hodinách následovat. Sevřel se mi žaludek a já s kapesníkem v ruce tiše seděla a čekala jsem na to, co a jak se odehraje. Konečně po dlouhé době český film, kterého si můžu vážit. ()
Mrazilo mě v zádech. Hodně mě mrazilo. Místy kýčovité, celkově však umocněné vlastenectvím a jen představou těch hrůz. Na české poměry výjimečně výborný film. ()
Ano, musím říct že mne tento film zaujal, protože ne každý režisér si troufne zfilmovat tuto těžkou věc v životě národa českého. Škoda že (jak napsal Tetsuo) hudba hraje 124 minut ze 126 minutové stopáže. Jinak myslím že Karla Rodena by v tomto filmu čekal každý jako hlavní postavu. ()
V podstatě jde o příběh jedné malé české vesničky. Která se díky frajeřině dvou místních mladíků dostává do historie. Bohužel kvůli tragické události. Příběh zde zachycený není fiktivní. Konečně je ve filmu zachyceno, jaké události vedly k vyvraždění obyčejných lidí a vypálení celé vesnice. Ze začátku je děj trochu rozvleklý. Ale poté nabírá obrátky a nepovolí až do konce. Skutečně emotivní zážitek. Opravdu si myslíte že znáte příběh Lidic ? ()
Další Rodenova válečná epopej, nutno podotknout, že patrně nejhorší. Proti Rodenovi samotnému, ale ani třeba Budařovi či Bydžovské nemám jediné negativum na obzoru, jejich výkony celý film jednoznačně táhnou. Problém však nastává ve vykreslení celé hrůzy, atmosféry, místy až debilních záběrů a celkov divné kamery a tóny barvy filmu. Ve všech těchto aspektec Nikolaev selhává na celé čáře, což ve výsledku budí značně rozpačitý dojem. Je to velká škoda, protože s takto silným tématem a takovýmto hereckým obsazením se dá vytvořit film na úplně jiné úrovni. Todle je patosovitá břečka, která se může opírat pouze o fakta nechutné historie... 3* ()
Vykonstruovaný scénář a patetická kýčovitost řadí Lidice mezi šedý průměr české televizní produkce, který to kvůli přepálenému rozpočtu dotáhl až na plátna kin. Ale snímkům Schindlerův seznam nebo Jdi a dívej se to na plátnech slušelo mnohem více. Lidice jsou dalším zbytečným filmem poukazujícím na hrůzy 2. světové války převážně tím, že ve vypjatých scénách jen zvýší hlasitost tklivé hudby nad únosnou hranici. Scénář je vyloženě špatný (funguje jen Rodenova tragická linie), kamera místy perfektní, místy úděsná (všeho moc škodí aneb Janusz Kaminski meets Dan Mindel), herci se vytáhli, ale emoce neprobudili (netýká se Rodena a Bydžovské). Zkrátka celuloidový pomník. Snímek divákovi nepřinese zhola nic, jedinou výpovědní hodnotou tak zůstavá zjištění, že v Jižní Americe (nebo ve Španělsku) je každý druhý člověk pojmenován po české vypálené vesnici. Ale ani tohle bohužel nepřebije děti Oskara Schindlera. ()
Takový lepší školní dokument s Rodenem. Místy až chaoticky uspořádaný film ve mně neprobudil vůbec žádné emoce. 50% ()
Kýčovitá rekonstrukce jedné tragické události, která nás přes pompézní hudbu a nabubřelé zpomalovačky nutí říct si, že "to všechno bylo strašné...". Bylo, ale zvládli bychom si to uvědomit i bez toho patosu, i v daleko sugestivnějším podání. To bych toho ale od Nikolaeva asi chtěl až moc. 5/10 ()
První polovina byla taková nijaká, obyčejná, ale jakmile přišlo na emoce, tak z toho hned byl jiný film. Tam kde v emočních scénách selhal Haberrmanův mlýn, tak zde to Lidice zvládly na jedničku. Hudba nenadchla ani neurazila. Roden nepřekvapil (všichni ví, že je to dobrý herec a opět dobře zahrál). Jedinné zklamání pro mě byl atentát na Heydricha. Chápu, že tam ta scéna původně neměla vůbec být a byla dodatečně natočená kvůli distribuci v Americe... ale i přesto ji nemuseli tak odfláknout!! ()
Film jsem viděl už v době, kdy rozčarování z kritik, které jsem přečetl, poněkud opadlo, ale byl jsem díky ním alespoň teoreticky připraven na to, do čeho jdu. Ve výsledku jsem ale nebyl zklamán, ale spíše poněkud naštván z promarněné šance. Pokus rekonstruovat tragický osud Lidic a jejich obyvatel totiž zůstal kdesi na půli cesty. K pozitivům snímku patří vedle samotného záměru jeho špičková technická stránka - obzvlášť kamera, výprava a postsynchrony jsou (nejen) na české poměry nevídané. Na druhou stranu o to víc zamrzí scénář, který divákovi nedává prakticky žádnou možnost ztotožnit se s některou z postav, a my tak spíše nezaujatě sledujeme jednotlivé figurky. Jako zcela zbytečné pak působí chyby, které byly již mnohde propírány - osobně mě zarazila například postava Zuzany Bydžovské, která, ačkoliv ochrnutá, začne po několika dnech v Ravensbrücku (byť s pomocí, ale i tak) chodit. To, že jde o Ravensbrück však není jedinkrát zmíněno. Navíc, jak už psal Kamil Fila, film je až přespříliš ušlechtilý. Genocida a vraždění však ušlechtilé ani krásné nejsou (a já měl bláhový dojem, že to přinejmenším po filmu Zachraňte vojína Ryana, ví snad už každý filmař). Zde však popravený po jednom zásahu "vzorově" padá mrtvý k zemi. Žádná agónie, bolest, nic. Jen přesně fungující likvidace. Drobné plus mi proto přidal voják, který na rozdíl od ostatních není dokonalým vraždícím strojem, ale nevydrží likvidaci neárijských dětí v nákladních autech, nejprve se potupně pozvrací a následně si prožene hlavou kulku. Naopak je zvláštní, jak se při snaze věrně rekonstruovat událost, neubránili tvůrci něco si dodat a nechali tak umístit Němci do Lidic vysílačku, k čemuž však došlo v Ležácích. A takřka komicky (přinejmenším ve srovnání s filmem Atentát) vyznívá na poslední chvíli dotočená scéna samotného atentátu na Reinharda Heydricha. ()
Bravo Malarkey , mluví mi z duše, lépe bych to nenapsala. ()
Uživatelé Marigold a Britrik napsali hodně za mě. Podle mne je hlavní zrada již ve scénáři - Mahler se nedokázal rozhodnout, zda napsat historickou rekonstrukci pro osvětové účely či charakterní drama. Proto máme ve výsledku takový Eintopf rozpačité chuti. --- Osobně bych dal jednoznačně přednost dramatu zakázané lásky, do něhož jedinečným způsobem zasáhla lidická tragédie. Na její vylíčení bych neplýtval produkčními penězi a filmovým časem. To nové, originální a silnější než všechna propaganda se mělo odehrát v osobní, intimní rovině - invalidní manželka, cizoložný poměr, smrt syna, kriminál, lágr, smrt manželky, shledání milenců po válce, a budoucnost v dalších, tentokráte benešovských a bolševických sračkách. To poslední je díkybohu naznačeno, a bohužel právě jen naznačeno - je to nejlepší a jediný skutečně děsivý moment celého filmu. --- Vidím dva důvody, proč to takhle nedopadlo: Na milostné drama s válkou pouze v pozadí by se nesehnaly peníze, a za druhé Mahler je spisovatel velmi velmi průměrný, spíš jenom takový publicista. ()
Znáte ten pocit bezmoci, když se podíváte na hodinky a zjistíte, že od minulého koukání na hodinky uběhlo jen deset minut? Protrpěla jsem to až do konce. Nečekala jsem mnoho, nečekala jsem skoro nic, ale i tak mě tento film zklamal. Myslela jsem, že mě to alespoň trošku zasáhne, že možná budu mít i na krajíčku. Ale vůbec nic. Z postav nešly naprosto žádné emoce. Ale nejvíc absurdní mi přišel závěrečný "skoro happyend". ()
Zo začiatku som sa snažil byť vnímavým, ale hlavne kritizujúcim divákom, riešiť čo sa mi páči a čo naopak nemusím. Ale postupom času ma dojemný dej, silný príbeh a celkové vyobrazenie dojalo natoľko, že som sa v závere skoro neubránil slzám. Skvelý Roden... záber pustej zasneženej planiny a na rozcítenú Šímovu tvár v závere snímku skutočne stáli za to. Patrilo by sa vyzdvihnúť aj hudobnú stránku filmu ako takú, avšak miestami vyznela až príliš pátosne. ()
Kdo se do tohoto filmu vžije -není mu vůbec příjemně :-((( ()
Na Lidice se čekalo zatraceně dlouho a právě proto jsem věřil, že to bude pecka tohoto roku. Propagace filmu byla tak velká, že se ani nedalo čekat nic jiného. A já měl nutkání ohodnotit ho plným počtem a i po počátečních, poměrně negativních reakcích jsem věřil v úspěch. Bohužel jsem byl vším tím okolo omámen a na konci si řekl wtf, toto má být ten velkofilm o jedné z nejčernějších stránek v naší historii? I když se o druhoválečnou historii zajímám celkem podrobně, vypálení Lidic není moje parketa. Ale myslím si, že je nemožné, aby rok poté, kdy se na ono místo Karel Roden vrací, byla jen holá pustina. A přitom příběhově ten film není špatný, má to hlavu i patu, konec je pak hodně citově zobrazen, ale proboha kdo skládal jednotlivé scény? Plno skoků, scény mají tak tři minuty a najednou se nacházíme o pár měsíců pozdějí. Toto mi na tom strašně vadilo, nemělo to žádnou kompozici, žádný celistvý sled událostí. Navíc jsem čekal, že se film bude věnovat hlavně vypálení, ale to je nakonec zobrazeno jen v několika okamžicích. I kulisy vypadaly místami dost lacině a atentát na Heydricha? Co to kurva bylo. Lidice mě jako film, opakuji pro uživatele, kteří by mě chtěli zatracovat, že tomu nerozumím a že nesoucítím s těmi lidmi, JAKO FILM, nehorázně zklamaly. Já s těmi lidmi soucítím, to co prožili se nedá ničemu vyrovnat a nikdo si to nedokáže představit, a to je taky důvod, proč se na ně znovu někdy podívám, kvůli těm lidem a kvůli tomu, že se to týká nás všech, naší vlasti. Jinak hudba výtečná a herecké výkony taky. ()
Když se Roden brodil sněhem, měla jsem poprvé v životě v kině husí kůži. Podobně jsem se cítila i při popravách. O třídu lepší než "Habermannův mlýn", zpracováním, hereckým obsazením, hudbou. Pro mě zatím český film roku. ()
Myslím, že tady už bylo napsáno hodně, takže k tomu netřeba moc dodávat. Nechce se mi ani věřit, že takhle hloupý a trapný scénář vyplodil mistr Mahler, režijní zásahy byly asi tak velké, že z jeho nápadů zbylo minimum. Postavy nemají hloubku, jsou pouze načrtnuté, dialogy prakticky o ničem, nikdo vás nezaujme. Jediné, co tady funguje, je vězeňská linie, která je zajímavá, má i dobré herce (překvapivě umírněný Budař) a je i poměrně zdařilá řemeslně. Jak se ale přejde do Lidic, je to katastrofa. Nikolaev na takhle velký film nemá a je to vidět. Absolutně se mu nedaří tvořit atmosféru a tak si pomáhá tklivou a dost iritující hudbou. Emotivní momenty vůbec nevyzní, protože se tvůrci tak snaží o dojímavost a tak tlačí na pilu, že je to spíš k smíchu. Kamera je docela hezká, ale chybí tu nějaké opravdu krásné a úchvatné záběry nebo fígle, je to spíš takové "obyčejné". Herci tu nemají co hrát a až na Rodena jsou nevýrazní a nezajímaví. Logika mi tu taky mnohdy haprovala a moc nevěřím tomu, že by se do vězení lidická tragédie nedonesla a takových chvil je tu víc. Po tomhle filmu nejsem z Příběhu Lidic (jak bylo i ve sloganu) nikterak moudřejší a spousta souvislostí tu chybí. Promarněná šance, zklamání. Takový film si Lidice nezasloužily. 50% ()
Na svetové pomery podpriemer, na miestne nadpriemer, celkovo však zaujímavý zážitok. Popravde čakal som to horšie, najmä scéna v snehu krásna. Pekne natočená emočná vyšťavovačka, trochu bez pointy ale filmársky zručné takže niet čo riešiť - 3*. ()
Reklama