Režie:
Jon JonesKamera:
Gavin FinneyHudba:
John LunnHrají:
David Suchet, Charles Dance, Claire Foy, Richard Coyle, Tamsin Greig, Steve Pemberton, Andrew Sachs, Ingrid Bolsø Berdal, Paul Barber, Terry Pratchett (více)Obsahy(2)
Vlahoš von Rosret přišel jako mladík o oba rodiče a snažil se uživit, jak se dá. Velmi záhy zjistil, že má velké nadání pro podvody, a postupně své „umění“ zdokonaloval. Celou dobu, po kterou páchal tuto činnost, byl přesvědčený o tom, že tím vlastně nikomu neubližuje. Soud na to měl jiný názor a udělil mu trest smrti oběšením. Od jisté smrti ho zachrání lord Havelock Vetinari, který se považuje za jakéhosi anděla spásy a nabízí Vlahošovi místo poštmistra v Ankh-Morporku. Druhá možnost je pád do hluboké propasti a jistá smrt. Vlahoš tedy volí práci na zanedbané poště a doufá, že se mu podaří upláchnout. Hlídat ho bude golem Pumpa 19, který je něco jako probační úředník a ujišťuje ho, že se postará o to, aby neutekl, ale také o to, aby se mu nic nestalo. Na této poště totiž za záhadných okolností zemřeli již čtyři poštmistrové. Na poště jsou dva zaměstnanci. Starý, přesto mladší pošťák Toliver Grešle a mladý Slavoj Zálepka, vášnivý sběratel špendlíků. Protože pošta nedoručuje již léta žádné zásilky, všude jsou miliony dopisů a balíků. Velkým konkurentem poštovního úřadu je Nadosah Pozlátko, který vlastní systém klikacích semaforů, jež jsou mnohem rychlejší v doručování zpráv než pošta. Vlahoš na poště trpí halucinacemi, které mu ukazují, co všechno svými podvody v minulosti způsobil. Jeden z jeho podvodů s cennými papíry ovlivnil i život rodiny v tomto městečku. Pan Srdénko byl vynálezcem a majitelem semaforů, ale neměl dostatek peněz a musel si půjčit u banky. Když Vlahoš svým podvodem banku připravil o peníze, banka na svých klientech, včetně pana Srdénka, požadovala okamžité splacení půjčky, a tím byl pan Srdénko zlikvidován. Jeho systému semaforů se zmocnil podnikatel Nadosah Pozlátko. Pan Srdénko zemřel a na jedné semaforové věži zahynul i jeho syn Jan. Naživu zůstala jen jeho dcera Krasomila Adoráta Srdénková, která se o sebe musela postarat sama a vymyslela obchod s golemy. Vlahošovi se líbí a už kvůli ní se pokusí poštovní úřad obnovit, aby se pomstil Pozlátkovi. Vymyslí systém poštovních známek a nabízí expresní doručení zásilek. Krasomila Adoráta ho zprvu moc nemusí, ale když vidí, že bojuje proti Pozlátkovi, dovolí mu, aby ji pozval na večeři. V tu chvíli již díky halucinacím Vlahoš ví, že nepřímo způsobil smrt jejích blízkých, a chce se od ní raději držet dál. Tím ji však urazí. Na Pumpovu radu napíše na papír pravdu o tom, proč ji odmítl, a díky Pumpovi Krasomila Adoráta přijme pozvání na večeři. Zatímco čte dopis o všech Vlahošových skutcích, na poště začíná hořet. Způsobil to zlý bánší, který pracuje pro Pozlátka a který způsobil i smrt bývalých poštmistrů. Nyní čeká na Vlahoše a dočká se. Vlahoš se vrhne do ohně, aby zachránil Slavoje Zálepku. Bánší se Vlahošovi přizná k vraždám i k tomu, že teď hodlá zabít také jeho. Dojde k explozi a Vlahošův osud je v tuto chvíli neznámý. (TV Prima)
(více)Recenze (321)
Stejně jako předešlé filmy - super. Perfektní příběh, výborné prostředí, hudba, zahrané role. Prostě všechno. Občas sice trochu utahané, ale to se dá přežít. ()
Musím uznat, že příběh má v sobě něco, co mě donutilo se s napětím dodívat až do konce. I když ty triky na mě dělaly hodně laciný dojem a Golem na mě působil jako "mouchy vemte si mě" svý kvalitky Zaslaná pošta jistě má. Hlavní z nich jsou především herecké výkony, tady přejdou rovnou ke Claire Foy, protože ty její rty se nedají nepolíbit...ááá já mluvil o herectví, omlouvám se trošku jsem se zapomněl, tak tedy Claiřino herectví. Je až neuvěřitelné kolik emocí do svý role dokáže ve všech směrech dát ať už je to fyzickým pohybem, obličejovou mimikou a nebo jen prostým pohledem. Osobně odhaduju, že Claire čeká velká filmová budoucnost a klidně to tady zvěčním, pokud bude se svým agentem pečlivě vybírat svoje role, Oscar jí dřív nebo později nemine a já se budu vytahovat, že jsem to na csfd říkal už v roce 2011. Na ostatní herce už nemám tolik prostoru, ale všechny zastihlo natáčení v dobré formě. Největší devizou příběhu je fakt, že každej si v něm najde to svoje. Já třeba Claire, jako ona se nezdá, ale je fakt krásná, měl jsem sto chutí vlítnout do toho filmu vlítnout a celou jí zlíbat. ()
Není to škoda? Točit Pratchettovi romány rutinním režisérem do televize? Vždyť i ten rutinní režisér se díky jeho perfektním příběhům nakonec stane slavným. Například právě Zaslaná pošta je naprosto výborný film. Obsahuje perfektní atmosféru a la Harry Potter, ale také obrovský kus humoru, který v takovém příběhu prostě nesmí chybět. A co víc, dokáže být líbivý i pro kino. A stejně se o něm člověk nikde nedočte. Proč? Vždyť je to hrozná škoda a mrhání perfektním příběhem, který fantasy svět potřebuje jak švadlena pevnější plátno. Každopádně nevadí, možná to skrývá i další výhody a to především ty, že si to ti režiséři můžou natočit jak chtěj a tak z toho vyplyne tříhodinový nářez, na který se prostě vydržím koukat. Ještě aby ne, když v něm hraje nádherná Claire Foy, která se mi jako herečka začíná líbit víc a víc a celé to má takový hezky mystický závoj. Zaslaná pošta je super. Občas sice trošku nudí a mohla by se natočit i jinak, ale pořád je to televizní film a za televizní peníze je to super. ()
Pořád se nemůžu vyrovnat s tím, proč vypadá Zeměplocha vedle Harryho Pottera a Pána prstenů jako chudokrevný ošuntělý vagabund. Toto nedozírné promarnění pratchettovského potenciálu, který si podle mého také zasloužil postavení obrovské merchandisingové frančízy s multimediálním trhem a blockbusterovým statusem a ne televarieté od tvůrců, kteří mají talent uzenáře, morálku lichváře a styl funebráka, přičítám trojí skutečnosti: (i) V prvé řadě je Zeměplocha zábavně parodickou směsicí popkultury a subverze, která na kanonických dílech fantastiky vlastně parazituje a zároveň je komentuje. Byť nijak závratně, přece jen směřuje k inteligentnějšímu čtenáři, který ocení meta-fikce než fikce samotné. Zeměplocha neslouží ani jako kašírovaná dekorace pro romantickou pohádku (Harry Potter), ani to není tabule, kterou školomet popíše poučkami o ideálním uspořádání společnosti (Pán prstenů). To ji na globálních trzích u koncového zákazníka logicky malinko indisponuje. (ii) Za druhé vězí u Zeměplochy problém v odstupu mezi knižními předlohami a filmovými adaptacemi, který není ani extrémně krátký jako v případě Harryho Pottera, ani extrémně dlouhý jako u Pána prstenů. Harry Potter se natáčel de facto spolu s paralelně vycházejícími knihami Rowlingové a jedno umocňovalo druhé, zatímco Pána prstenů nakopli kompletně od začátku, včetně znovuvydání všech tří svazků. Zeměplocha se naneštěstí časově vklínila někam mezi ně a navíc ji zastihla digitální éra na počátku devadesátých let, která stihla utvořit početný fandom, mapy a kuchařky z Discworldu, mrakoplaší čepičky, a tudíž se ji nevyplatilo investičně vzpružit a revitalizovat. (iii) A za třetí Pratchett má jak známo Alzheimera a nepotřebuje syslit peníze, beztak má vyděláno, na rozdíl od ambiciózní Rowlingové a jako vždy zištných majitelů práv k Pánovi prstenů, čilých podnikatelů, kteří se postarali o to, aby otcova památka nezanikla v přílivu nových jmen a nových dobrodružství. ____ Odbyté adaptace Zeměplochy jsou zvláště nešťastné také proto, že nabízela obrovský makrokosmos, dynamické univerzum mnoha soustav, které jsou více či méně provázané, například v Noční hlídce mohly ve druhém plánu sedět v kantýně zbylé postavičky z jiných dílů anebo by Smrť, který se alespoň na okamžik objeví v každé z x-desítek knih, mohl zajišťovat podružný rámec či tragikomickou stafáž. Divák by tak nevěnoval recepci filmu rovnoměrnou pozornost, ale v souladu se svým profesním zaměřením i s konkrétním fandovským zájmem by si stanovoval určitou klasifikaci a hierarchizaci jednotlivých částí rozsáhlého světa. Konečně se tak mohl vyřešit základní metodologický spor, který se stihl rozhořet mezi naratology a ludology. První nahlížejí filmy jako příběhy, druzí jako interaktivní systémy. Filmy dle druhých nejsou lineárně přednastaveným řetězem, ale kybertextem, kterému dává hybnou sílu až divák, nikoli autor. Svět Discworldu se takovým úvahám a konceptům vyloženě nabízel. ()
Poslední desetiletí nám přineslo dvě fantasy velesérie: Pána prstenů a Harryho Pottera. Filmová Zeměplocha vedle nich působí jako velmi chudý bratříček, ovšem stará česká moudrost praví, že chudoba cti netratí. Jacksonova trilogie mi připadá okázale a neživotně velkohubá, svět stvořený jen k monstrózním příběhům, v němž všechno je učiněno jiné, lepší, větší a vznešenější. Ano, i malost a obyčejnost tam má epické rozměry. V Jacksonově Středozemi, narozdíl od té Tolkienovy, se nemůže stát nic nedějinotvorného, aniž by to působilo nepatřičně. Například humor. +++++ V potterovské sáze mě odpuzuje to okaté elitářství, pohrdání mudly, kteří žijí nicotné životy (snad se to v pozdějších dílech mění ? nechci to zkoumat), neustálé střetávání Pottera a Voldemorta, které musí pokračovat, protože nic jiného se střetávat nemůže, jen absolutno s absolutnem. Velká gesta, velké city, zase všechno zveličené. +++++ Ale Zeměplocha... ? Zeměplocha plná lidského hemžení, smradu, přelidněná, nesourodá, záměrný guláš Zeměplocha? Ta je mi bližší s těmi lidičkami, človíčky, křiváčky, slizounky, podvodníčky a srábky. Kolotá a bublá, snad jak prapolévka, z které povstal život. Složena z laciného šmejdu, zdravého buranství a lidského pachtění po štěstíčku - ať žije. Té nebudou vadit laciné rekvizity, zdánlivě uboze se jevící masky, "woodpunkový" styl světě na Želvě svědčí. Může se ocitnout v prostředí westernu, sandálu, pláště a dýky, a každým krokem do dalšího mimo vyvolat úsměv. +++++ I tady "princ", velmi pochybný i s uvozovkami, získává svou "princeznu", zlo je jako v každé správné pohádce poraženo, ale cestičky k cíli se tak křiví a jsou tak zálibně pitoreskní... Postavy nereálné, blízké karikaturám, ale odrážející typy, které spíše než Frody, Gandalfy, Voldemorty, Glumy a Saurony potkáváme ve svých životech. A všechny budete uvědoměle milovat, i lstivého Vetinariho. Hermiona, Arwen či Galadriel mohou být sebenádhernější, ale Adoráta Srdénková, to je ženská! Aragorn či Frodo mohou být hrdinové, ale Vlahoš, to je sympaťák! Srdce Zeměplochy tepe s námi, nepovyšuje se nad nás. Pociťovaná absurdita našeho bytí se v ní jen násobí, což nás nakonec očišťuje víc, než hrdinské eposy. Je to únik neúnik. Prcháme do něj, nacházíme v něm chvilkový azyl, ale stále zůstáváme doma. Tohle je film, u kterého odpočívá Subjektiv, dík tempu aktivně. Silné ****. ()
Byl jsem zvedavej, jesli bude Zaslana posta fajn, nebo spis zasrana a popravde receno, nejsem stoprocentne rozhodnutej. Oproti ostatnim filmum podle Patchetta se tady moc nehraje na nejakej fantasy pribeh. Jiste, jsou tu carodejove, golemove atd. ale samotnej dej se drzi v docela normalni rovine - vybudovani posty a soupereni s necim na zpusob telegrafu. Problem je, ze film ma 3 hodiny a krome vtipnyho uvodu s podvodama to je tak nejak furt stejny. Postavy si delaj naschvaly, nektery se pro zmenu udobrujou a kamaradi a vysledek je ten, ze kdyz vynechate pul hodiny, vlastne o nic neprijdete. Vtipu tu je pomalu a na nejakou akci rovnou zapomente. Jediny stesti ma film v tom, ze se tu seslo skvele sympaticky herecky obsazeni, takze i ty nudny pasaze jakz takz zachranujou. Celkove jsem se sice nijak zvlast nenudil, ale bohuzel ani nebavil, jak jsem od Pratchettovo filmu cekal. Lepsi 3*. ()
K Zasl(r)aný poště jsem ještě nedospěl, po pravdě jsem zatím skončil Pravdou. Nemůžu teda srovnávat s konkrétní knížkou, jenom se sérií jako takovou. Jak dopadlo oživení místa, kde kdysi vyhodili odpaky a nazvali je Ankh-Morpork? Dickensovskou stylizaci jsem upřímně nečekal, dosud jsem si to představoval spíš středověce. Takže jeden muž jeden hlas Vetinari coby anglický gentleman mi tak úplně nešmakoval (nic proti Charlesi Danceovi). Na druhou stranu Sacharóza Rezámková nebo Adoráta Srdénková mají díky tomu pěkné a rajcovní kostýmy. Co však dopadlo tragicky je Hlídka. Chudák Angua, kterou jsem si představoval jako šmrncovní děvčicu, co by si ale v případě potřeby dala k snídani jistou Lisbeth i s celou redakcí Milénia. Tady vypadá jako unylá emo fanynka Avril Lavigne po tejdenním flámu. Naštěstí není v záběru moc často a já netrpěl. Ani Vzoromil Výsměšek nějak nezapadal do mých představ vysokého štíhlého důstojného mága, co se nebojí akčně sportovat místo cvičení magie, přitom ovšem nemá problém proměnit vůdce lupičů v rajské jablko, zatímco tady je to takový Dědeček Hříbeček. A ŽÁDNÝ SMRŤ. Naštěstí přes to všechno si adaptace zachovala slušné množství pratchettovského humoru a nadsázky a kvalitní scénář a celé je to příjemná pohádka. Nezbývá než vyjádřit politování, že na (pod)průměrnost jako Harýk Potěr (kterej navíc IMHO Zeměplochu nechutně vykrádá) se vynakládají nekřesťanské peníze, zatímco tahle geniální záležitost musí tak trochu po partyzánsku postupně získávat pozice v tvrdém boji. I za to si zaslouží posunutí do vyšší kategorie. ()
Jediné kontakty se světem Zeměplochy z dílny Terryho Pratchetta jsem zatím zažil při sledování divadelního záznamu Soudných sester a především při hraní deskové hry ANKH-MORPORK. Díky Zaslané poště jsem konečně získal povědomí o některých postavách zobrazených na líci herních karet této hry. Četbou jsem nepolíbený a při pohledu na cca 250 bichlí uložených v mé knihovně, které jsem si postupně pořídil s výhledem na důchod, ani nečekám, že bych se k Pratchettovi někdy dopracoval. Tím pádem nejsem zatížený konkrétní představou, jak má ten který hrdina vypadat, a neuráží mě ani případné posuny v charakterech a dění. Nadsázka a humor jsou přítomné v dostatečné míře a s Vlahošem i jeho protihráči mi po dva večery bylo fajn. Má očekávání byla naplněna a dalšímu setkání se Zeměplochou se nebráním. Celkový dojem: 75 %. ()
Ke knihám Terryho Pratchetta se nějak stále nemůžu dokopat, ale Zaslaná pošta už byla druhým filmem, který jsem na motivy jeho knih viděla. Začínám být docela zvědavá, jak jsou napsány a jak moc se film s předlohou odlišují. Některé pasáže, hlavně teda v první části, tak trošku koketovaly s hororem a upířinou, na druhou stranu některé zas tak trochu nudily. Musím však uznat, že jako celek to působilo jako unikátní, zábavná podívaná. A to hlavně díky tolik specifickému britskému humoru a brilantním hereckým výkonům. Vychutnávala jsem si vyšperkované kostýmy a ten nápad! satirického pohledu na dnešní svět plný internetů a mobilů, protože kdo z nás dostal naposledy od někoho obyčejný dopis? Nepočítám bankovní výpisy a úřední obálky. Jaké to je, vzpomeneme si? ()
Výrazně lepší adaptace Pratchetta, než předchozí Barva kouzel a Otec prasátek. Změna režiséra tomu očividně dost pomohla. ()
Upřímně jsem viděla asi dvacet minut a nebavilo mne to.Představa,že na tohle budu koukat 94+91 minut mě doslova děsila.Nejspíš tomu dám další šanci,až budu v lepším rozpoložení.. ()
Golemové mohli být lepší, nemuseli mít aspoň očividně gumové nohy a mimiku, když jsou hlinění. Adoráta, která uvědoměle přestala kouřit? Inu, jako militantní nekuřák to schvaluji, s výhradami čtenáře. Že něco bylo vynecháno vcelku chápu. Lord Vetinari mi připadal, jako jeden soudce nejmenovaného okresního soudu, tedy obráceně, ten soudce mi vždycky připadal jako Lord Vetinari. Dokonalý Lord Vetinari. Adorátin housenkovitý účes mě iritoval, její šaty (všechny) se mi moc líbily. ()
Úžasná, nádherná rozprávočka pre dospelých, ktorú som doslova hltala. Going Postal je minimálne také dobré ako Hogfather. Nebudem hovoriť, ktorý film je lepší, pretože obidva som si neskutočne užívala minútu po minúte :-) Som veľmi rada, že BBC sa venuje Terrymu Pratchettovi a nakrútila už tretiu jeho knihu - robia to skvele a nikto iný by to nespravil lepšie. S toľkou láskou a citom... a vynikajúco vystihnutou atmosférou i humorom. Absolútne hodnotenie, bez váhania! ()
Ztebeplacka je více, než kult. Je souhrnem niterných a těžko sdělitelných představ každého z nás. Tedy v každém z nás. Nebo co... Na počátku stála páně Prathcettova olbřímí fantasie, to nelze popřít, ovšem již po několika řádcích započaly fungovat imaginace naše. Hýčkáme si své vlastní představy Mrakoplašů, Barbarů Cohenů, Odkrágliů či Smrťů, sekáčů z nejnekompromisnějších. A právě proto jsem se dlouho vzpěčoval natočeným dílům z krajů, balancujících na hřbetech čtyř chobotnatých. Nedávno mi však bylo naznačeno, abych nebyl takový přiteplený srábek a dělal konečně něco se svým životem. Tak jsem si tedy pustil Zasranou Poštu, ha! A vypadá to dobře, knihy mám načtené pět - i vícekrát, představy jsou patrně dostatečně hluboko v limbickém systému. Arcikancléře Výsměška stále vidím jako bodrého, dvousetkilového raptora, nikolivěk jako toho připokáleného strejdu, co se zde mihnul jen tak mimoděk. Až si ověřím, že skutečně nebylo napácháno škod v mém světě za zrcadlem, pustím si rád další zfilmovaný příběh. Tedy za pár let. ()
Další filmová Zeměplocha, další radost pro oko Lachtanovo. Stejně jako i v Otci Prasátek a Barvě kouzel je základ v geniální předloze a v hereckých výkonech (přísahám, v knihách sem Adorátu tak rád neměl). Charisma navíc po heklolitrech dodával v roli zákeřníka David Suchet a v roli Vetinariho Charles Dance. Jen škoda sem tam nudnějších pasážích a ne zrovna dobře ztvárněné Noční hlídky PS: kdybys znala osobo, věděla bys, že Vetinari se usmívá často, pche ((o=´ ()
Terry musí být pyšný. A vůbec já jsem taky pyšný. A je mi fuk že na to nemám právo. Hravost snímku ve mně vyvolává podlou náladu. Mám chuť sem napsat něco vyloženě šíleně znějícího, pobuřujícího, těžce zařaditelného, meziřádkově smrdícího a na mé převysoké inteligenci založeného. Prakticky ničeho z toho nejsem, obávám se, schopen. Film oplývá charakterem přesně korespondujícím s knižní tvorbou pana Pratchetta, toho ztřeštěného děduly absolutně neschopného dát Múze na chvilku pokoj. Holka, u něj to musí být hrozná dřina. Chci žít v Ankh-Morphorku. Chci založit poštu. Chci si zahrát šachy s Vetinarim. Chci golema. Nejvíc moc ale, milý Ježíšku, chci mít doma dominu jako je Adora. Zatím nej adaptace. Místy viditelně nízký rozpočet vem čert ()
Na další film o Zeměploše Terryho Pratchetta jsem byla nadržená jak vosa na lízátko - mám knihy tohoto spisovatele ráda, jakkoliv v nich postupně ubývá humoru na úkor moralizování. V úvodu mi ještě nadšení vydrželo a vytrácelo se jen velmi pozvolna - herci do svých rolí celkem pasovali, prostředí nebylo nejhorší, triky mohly být na vyšší úrovni, ovšem vyloženě nevadily, bránice byla chvílemi uspokojivě polechtána. Jenže potom přišla druhá část, převážně nudná, málo úsměvná, s přemírou patosu. Jistě, ani knižní předloha nebyla žádný zázrak, Pratchett napsal lepší kusy, ale že by to byla až tak nezáživná bída? Výsledný dojem je tedy bohužel jen mírně nadprůměrný a na pořádný, kozyrvoucí a rodidla drásající film o Zeměploše a jejích pestrých postavičkách budu muset čekat dál, z mého hlediska zatím žádný nevyužil potenciál naplno. A příště bych prosila -a kvalitně, nadoraz!- Bábi Zlopočasnou nebo velitele Elánia;-). 61% ()
jj. tohle můžu. Už se moc těším na další ()
Hravé a snivé.. a přitom to má co nabídnout, není to jen vizualita. :-) ()
Škoda toho dosti unáhleného finále, které se k jinak propracovanému ději nehodí a lehce ho degraduje. Jinak je kvalita Zaslané pošty zcela srovnatelná s předchozími kousky Otec prasátek a Kouzla magie, jen tak dál., všem třem by slušelo kino. ()
Reklama