Režie:
Matthew VaughnKamera:
Ben DavisHrají:
Aaron Taylor-Johnson, Chloë Grace Moretz, Christopher Mintz-Plasse, Nicolas Cage, Mark Strong, Clark Duke, Evan Peters, Lyndsy Fonseca, Garrett M. Brown (více)Obsahy(4)
Svět potřebuje nové hrdiny! A proto přichází Kick-Ass se svými komplici! Teenager Dave Lizewski (Aaron Johnson) nevyniká žádnými zvláštními schopnostmi. Jediné, co ho baví, jsou komiksy. Ty ho taky inspirují natolik, že se rozhodne stát se superhrdinou! Bohužel mu k tomu ale chybí to nejdůležitější - nadpřirozené schopnosti… To ho ale nemůže odradit a jako každý správný superhrdina si vybírá přezdívku, Kick-Ass. Dave ale není jediným superhrdinou v tomto prostoru. Nebojácné a dobře secvičené duo otce s dcerou Big Daddy (Nicolas Cage) a Hit Girl (Chloe Grace Moretz) také bojuje s kriminálními živly a postupně se jim i daří omezovat „království“ místního padoucha Franka D´Amica. (oficiální text distributora)
(více)Videa (5)
Recenze (2 442)
Pohádka o tom, že McLovin zůstane navěky McLovinem a z Aarona Johnsona vyroste brzy nový Michael Cera. Jinak v podstatě to, co se čekalo - velmi zábavná, vtipná a barevná podívaná, které přesně vyplňuje šablonu moderního entertainmentu. Osobně mi šmakuje a moc. Neumím se ale zbavit pocitu, že to mohlo být ještě o velký kus chytřejší, stylizovanější a "přesahovější", přestože i tak je to chytré a stylizované až na půdu. Tak možné v tom druhém díle - ostatně ani Spider-Man nebyl napoprvé stoprocentní. 80-90%. ()
Za skvělou zábavu a výbornou akci, která vás vtáhne a nepustí. Kick-Ass je malý zázrak, na který se čekalo. Je to přesně ten závan čerstvého vzduchu, který jsme potřebovali. Pořád to jde o něco líp a doufám, že v druhém dílu se to dotáhne k naprosté dokonalosti. Zatím "jen" perfektní film, kterému sluší přepálené hodnocení. ()
Kick-Ass završuje dlouholeté pop-kulturní zápolení mezi filmovými hrdiny a filmovými diváky o to, komu bude patřit plátno a kdo bude jen vysedávat v sále. V 80kách vládli plátnu všehoschopní, často komiksoví nebo přinejmenším v komiksových situacích Movie Body Counts protáčející hrdinové. V minulý dekádě, která vystřídala změkčilý devadesátky, oba tábory diplomaticky vyjednávaly, příznačný tu je vzpomenout vedle Zakázaného království a Wanted obzvlášť Smrtonosnou past 4.0, kde geek opustil sál kina a vlezl ke svému hrdinovi rovnou do filmu, nebo Kiss Kiss Bang Bang, ve kterým mazák Kilmer poučoval zobana Downeyho. Trend supermanů z lidu definitivně završila odměna filmového hrdiny za diváka-fanouška v Kick-Ass. V Kick-Ass geekové vytlačili hrdiny a sami se stali hrdiny. Hrdinu v klasickém smyslu nahradil atypický antihrdina, který vystoupil ze stínu nenápadné prostřednosti a vypnul se k hrdinskému činu skoro nevědomky. Tito novodobí herojové v zásadě pojem hrdinství revitalizují už tím, jak se mu bytostné vzpírají. Motivace k hrdinskému činu, vycházející spíš z niterného zápasu sama se sebou, vyzrává v trýzni svědomí, nikoliv v přímém zápasu s nepřítelem. Typy novodobých hrdinů tak inklinují víc ke slabošství, sebezpochybňování a nejistotě než k cílevědomému hrdinství. Psychická destabilizace směřuje v jiném směru i k charakterové deformaci, někdy až k extrémně narušené lidskosti ve fašounském Wanted. ____ Čím dovedněji ta která postava ve filmu bojuje, tím kratší jsou záběry, v nichž bojuje. Přesně v duchu kinematografie, která od svých počátku směřuje od statických záběrů k dynamickým záběrům, můžeme ztotožnit Kick-Asse se začátky filmu a Hit Girl se současnou tendencí rychlotepajícího über-střihu. Kick-Ass se svým neohrabaným bojem připomíná spíše nějakou stárnoucí šalupu, které se k trupu přisálo příliš mnoho vilejšů, kdežto Hit Girl to trvá z nuly na sto jen pět sekund. Hit Girl, jinými slovy, neovládá boj, ovládá filmové médium samotné. ____ Dvojice Big Daddy a Hit-Girl, bez níž by příběh filmu kupodivu nadále fungoval, není než takzvaný red herring, vábnička odvádějící pozornost od ústředního problému, kterým je odlišný vztah obou hrdinů, Red Mista a Kick-Asse, ke svým otcům. Vztah nikoliv freudovský, nýbrž lacanovský - jinými slovy nad sebou máme buďto silnou otcovskou autoritu, nebo, po vymizení této autority, nastupuje vnitřní a mnohem nepříjemnější hlásek uvnitř nás jako v případě Kick-Asse. Otec Red Mista je typický příklad odměřeného totalitáře ze starý školy, který nepřipouští kompromisy, a přece je mnohem lepší než slabá a směšná figurka postmoderního, liberálního otce Kick-Asse, protože zatímco vnější neúprosná regulace umožňuje jedinci pokojný život, vnitřní morální zákon je traumatický příkaz, který tento život narušuje. Základem perverzí lidské libidinózní ekonomie je to, ze když je nějaká slastná aktivita zakazována nebo potlačována, nedospějeme jednoduše k životu v přísné poslušnosti zákona zbaveného všech prožitků – samotné uplatňování zákona má zanedlouho libidinózní rozměr, takže sama prohibitivní aktivita nám přináší požitek. Hegel na příkladu askety zdůrazňuje, jak se asketovo nekonečné tělesné umrtvování stává zdrojem perverzní excesivní slasti: právě odepření libidinózního uspokojení se stává autonomním zdrojem uspokojeni; je to úplatek, kvůli kterému sluha přijímá své služebné postavení. Dnešní otec naopak trvá na tom, abychom s ním zacházeli jako s přítelem, obrací se na nás s vtíravou familiárností, zahrnuje nás frivolními sexuálními narážkami, zve nás, abychom si s ním dali drink, nebo si vyslechli sprostý vtip, to vše s úmyslem upevnit vzájemné vztahy mezi dvěma muži. Je sice pravda, že Red Mist si také hraje na hrdinu, jenže jeho hrdinství je pouhou reakcí vyvolanou Kick-Assem. Ačkoliv je tedy zvykem spolčovat Evropu s Amerikou do velké množiny západní společnosti, říká Kick-Ass mnohem víc nám Evropanům, kteří jsme po revolucích v ´89 a pádu Berlínské zdi ztratili totalitářské vůdce a byli nuceni je nahradit vůdci-hláskem uvnitř nás. Co když subjekt vynalézá vnější společenské normy právě proto, aby unikl nesnesitelnému tlaku morálního zákona? Není mnohem snazší, když je tu vnější vůdce nebo otec, nositel autority, kterého můžeme podvádět, vůči kterému si můžeme zachovat alespoň nepatrnou distanci a soukromí, než když tu je intimní vůdce, cizinec, cizí těleso v samotným středu naší bytosti? S tím souvisí jeden z nápadných rozdílů oproti komiksu, obarvující film na růžovo: (-spoiler-) Jestli v půlce filmu hrdina získá holku, která mu odpustí lež a ještě se pak o něj strachuje, nebo se přizná až na konci a nedostane žádnou odměnu a ona ho pošle do háje a rozdá si to s jiným, z toho příběhu dělá něco dost jiného. Otcovský zákon totiž nejenže nebrání uskutečnění pokojného vztahu jednoho pohlaví k druhého, ale dokonce zaručuje jeho podmínky. Potom není divu, že mizení otcovského zákona vede k slehávaní normální sexuality a ke vzniku sexuální netečnosti. Skutečnost, že v Akta X se tolik věci děje tam nahoře (kde leží pravda, mimozemšťané, kteří nás ohrožuji, a další), je přísně souvztažná s tím, ze zde dole, mezi hrdiny (Mulderem a Scullyovou), se nic neděje – nedochází mezi nimi k žádnému sexuálnímu kontaktu. Výměna 80s Action hrdinů za supermany z lidu proběhla úspěšně, nicméně nezrušila do očí bíjící souvislost mezi tehdejšími homoerotickými osvalenci a dnešním asexuálním světem, v němž jsou za dvě nejvíce sexy ženy pokládány zcela nedostupné umělé objekty: třináctiletá holčička a domorodkyně z Avatara. ____ Vzhledem k typologickému zařazení filmu mezi mainstreamový energizer drink je potěšující jeho ochota vyjadřovat se k soudobé situaci ve společnosti. Za nějakých x-desítek let jistě skvěle poslouží kulturním diagnostikům v odhalení, jak jsme tu na přelomu 20. a 21. století vegetovali. Všichni jsme dnes schopni vrchovatou měrou zaujímat postoje otevřené skepse, cynické nezúčastněnosti, využívat druhých bez jakýchkoliv zábran, porušovat veškeré etické normy, uchylovat se k extrémním sexuálním praktikám a sledovat explicitní materiály z internetu atd., vzhledem k tomu, že se cítíme v bezpečí, které vyplývá z našeho přesvědčení, že žádná velká autorita o tom neví. Ať už v ecovské dichotomii spadáte mezi skeptiky, nebo těšitele, nemůže současná doba nikoho nechávat na pochybách o tíživosti situace a záměně čtyř klíčových domén západní společnosti – lásky, umění, vědy a politiky –, které jsou v dnešním veřejném prostoru stále více nahrazovány svými podvrženými dvojníky: hovoříme o kultuře, ne o umění, o administrativě, ne o politice, o sexu, ne o lásce, o know-how nebo o moudrosti, ne o vědě: umění je převedeno na výraz/artikulaci dějinně specifické kultury; láska na ideologicky zastaralou formu sexuality; věda je zapuzena jako základní, falešně zobecněná forma praktického vědění a je postavena na roveň formám technicistní moudrosti; a politika (se vší vášní nebo bojem, který tento pojem obsahuje) je převedena na nezralou a předběžnou verzi schopnosti společenské regulace. () (méně) (více)
„Keby to povedal mne, rozbil by som mu hubu.“ Nebavia ma záchrany na poslednú chvíľu. Nebaví ma, ako v americkom filme chlapík dostane 5x päsťou do tváre a stále je v pohode. Nebaví ma, ako strieľate uprostred mesta z rotačného guľometu a polícia nikde. Nebaví ma, ako kladná postava uverí zápornej, že je kladná a kvôli tomu príde o život skutočná kladná postava. Všetky tieto klišé, a asi sto ďalších, ponúka v Kick-Ass producent filmu Brad Pitt. Nemyslel som, že to bude srdcovka, no rozčarovanie/sklamanie typu Defendora (i tí ústrední zlosynovia sú si fyzicky podobní) som tiež nečakal. Ústredný hrdina o ničom, jeho vtipní kamaráti nevtipní a láska klasicky nezaujímavá Američanka. Do toho naivné myšlienky (chlapík cez okno vidí na ulici páchané násilie a namiesto zavolania polície zastrie záclonu... toto bolo naposledy zaujímavé v roku 1981). Vrcholom sú pop-kultúrne odkazy, ktoré akoby písal 14-ročný chalan („Tancoval si niekedy s diablom pri mesačnom svite?“, „Aký bol prvý film Johna Woo?“). Jediné, čo ma nadchlo, boli drobnosti ("takto" vyhodiť prázdne zásobníky a nahodiť nové som ešte nevidel a to už som videl všeličo) a (skoro) vynikajúce akčné scény. Mimo nich nuda na skapanie (jednoduchý scenár, detské názory na „zlý a ľahostajný svet“, slabé herecké výkony, nezaujímavé zvraty). ()
Scénář: Jane Goldman, Matthew Vaughn .. Počkejte, až zjistí, co ve mně je. ___ Wanted 1.5 _ ♥! Nářez! Kick ass! Tady nemohu rozhodně nijak, než jen chrlit ódu. Jinak mi dá Velký taťka i s úchvatnou dcerkou na prdel... Veselé, hravé, drzé, efektivní, cool, současné. Papírová předloha se za svůj filmový přepis vůbec nemusí stydět, ba co víc, podařilo se z látky vytřískat maximum a ještě mnohé přidat. Matthew Vaughn jen potvrzuje svoji tvůrčí extra třídu, chrlí nápady, drží si nadhled a k ruce mu výborně jdou i hrátky s vizuálem (Kryptonit), stylem a vyprávěním, které doplňují lahodné hudební kousky (Sunshine vždycky:-*). Nicolas Cage si konečně (a hodně dobře) zahrál v pořádném comics movie, za velkou pozornost stojí také démonický padouch Mark Strong, ale i tak jsou zcela převálcováni mladším hereckým ansámblem, kterému famózně kraluje hvězdička Chloe Moretz.. Resumé: Absolutní guilty pleasure comics orgie. Nejlepší filmový počin jarní sezóny a pravděpodobně i roku! Další kino projekce jsou vyloženě povinnost.. 100%. _ BlackBox projekce + pár dalších..;-) ___ ☼ FILM ROKU ☼ ()
Galerie (159)
Photo © Plan B Entertainment
![Kick-Ass - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/644/158644826_fc26a8.png)
Zajímavosti (63)
- Když Nářez (Aaron Taylor-Johnson) vstoupí do Rasulova (Kofi Natei) bytu, hraje Rasul "Call of Duty 4: Modern Warfare". (Caaslav)
- V titulcích jsou uvedena jména D'Amicových (Mark Strong) gangsterů. Jmenují se Posh, Scary, Sporty, Ginger a Baby, což jsou přezdívky děvčat ze Spice Girls. (Kulmon)
- Pro stvoření Mistmobilu použil tvůrci fimlu Ford Mustang Shelby GT500. Auto mělo hodnotu 240 000 USD včetně všech úprav. Všechny části včetně GPS navigace či zadní kamery jsou opravdu funkční. Představitel Zuřivce Christopher Mintz-Plasse se musel naučit řídit automobil během deseti dnů před natáčením, protože Mustang měl manuální převodovku, kterou on neuměl ovládat. (Ruuzha)
Reklama