Režie:
Roland Suso RichterScénář:
Thomas KirchnerKamera:
Holly FinkHudba:
Ulrich ReuterHrají:
Kostja Ullmann, Karoline Herfurth, Veronica Ferres, Heino Ferch, Michael Gwisdek, André Hennicke, Gesine Cukrowski, Tino Mewes, Hermann Beyer, Anna Loos (více)Obsahy(1)
Východní Německo, 1988: Jürgen Kaiser je agent státní bezpečnostní služby Stasi a je zcela loajální straně. Má však strach o svého syna Marca, který je punkáč. Po jednom koncertě, kdy je Marco zatčen, je donucen vstoupit do armády, kde překvapivě propadá názorům socialismu a je presvědčen o tom, že musí bránit svou zemi proti kapitalistickému nepříteli. Zatímco Jürgen je mile překvapen, jeho žena Hanna a Marcova přítelkyně Anja podporují hnutí občanských práv a Marcovo chování se jim vůbec nezamlouvá...
Film DAS WUNDER VON BERLIN zachycuje poslední dny režimu NDR z pohledu jedné východoněmecké rodiny. (Bobek27)
(více)Recenze (33)
Do televize skoro škoda. Člověk si v průběhu filmu leccos připomene, z toho nadšení znovu naskakuje husí kůže. Němci (ti východnější) si skutečně užili daleko víc toho špiclování a šikany, ale při prolamování Berlínské zdi si to zase vynahradili. http://www.csfd.cz/herec/21006-ullmann-kostja/ je borec! ()
Takové moc přehnané, patetické, s nereálnými postavami. Např. komunisti se vždy chovají jako burani, Marco i jako voják má v sobě ten poctivý kus dobra, děda může spokojeně vydechnout, když v TV ukážou šťastný pár - prostě z klišé udělaná skládanka, jak byli ti komouši zlí (ne že nebyli, ale ne takhle dementně), a že i když člověka zblbli, stačilo být vnitřně dobrý... Podle mě docela zbytečný film. ---------------- btw, na DVD ten film má jen 102 minut, ne to, co je uvedeno tady. ()
Roland nepatří mezi známé režiséry, myslím tedy ve zdejším cvok hausu, přesto je to už třetí film, kterým mě dokázal uzemnit. Příběh začíná naprosto nenápadně, ale postupně, přihořívá, přihořívá a ta práce s gradací je fakt parádní. Uvítal bych tu delší verzi, poněvadž tady bylo zřejmý že se stříhlo tam kde nemělo zejména s ohledem na vztahy jednotlivých postav. Velmi příjemně mně překvapila Karolina, já ji měl zafixovanou jako ryze komerční herečky, která snad není schopna číst scénáře co se jí nabízejí, ale ouha, tady mě vyvedla z omylu a jsem za to velmi rád. ()
Televízny variant na priebeh udalostí v revolučných rokoch 1988-89 na sebe nenechá badať žiadne známky televíznej produkcie. Práve naopak, myslí, že by bol serióznym konkurentom na dramatickú vložku s programe multikina. Žiadny rozťahaný príbeh sa nekoná, vyše jedenapolhodinová záležitosť ubehne pomerne slušne rýchlo. Ono sa počas deja prakticky nič poriadne nedeje, najdôležitejšie historické fakty a udalosti sú rozoberané len okrajovo popri príbehu rodiny, ktorej sa tieto udalosti bytostne týkali. Herci si svoje poctivo odmakali, réžia mohla byť svižnejšia a nápaditejšia, ale zložité faktory ako komparz, či revolučná atmosféra mali dosť vysoký štandard. Celkovo prekvapenie, chválim. 80%. ()
Svižné dialogy (Marco - syn: Nenávidím tě. - Jürgen - otec: Výsada mladých.), přirozené herectví, autentičnost v podobě televizního zpravodajství. To jsou plusy. Příběh doplácí na televizní naivitu vztahových vazeb - kdo je čí dcera - a na naprosto zbytečný happy end (dědečkovo umírání při sledování zpráv...). Ovšem i za připomenutí Exuperyho - Člověk je navždycky zodpovědný za to, co k sobě připoutá. - je Berlínský zázrak nadprůměrný televizní zážitek. ()
Reklama