Režie:
Dino RisiKamera:
Tonino Delli ColliHudba:
Riz OrtolaniHrají:
Romy Schneider, Marcello Mastroianni, Wolfgang Preiss, Victoria Zinny, Adriana Giuffrè, Raf Baldassarre, Eva Maria Meineke, Riccardo Parisio Perrotti (více)Obsahy(1)
Život Nina Contiho ubíhá jako vlak v dobře vyjetých kolejích. Má uspokojivé zaměstnání i manželku na úrovni. Jednoho dne potkává Annu, kterou miloval před dvaceti lety, ale namísto příjemných vzpomínek se dostavují noční můry a přízraky minulosti. A Ninovy psychotické stavy přiživují i pochybnosti o smysluplnosti jeho současného života. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (52)
Další polozapomenutá perla nečekaně vyhrabaná z mých štosů DVDček. Božský Marcello v nejlepších letech, milá Romy Schneider, zamlžené uličky a oprýskané, plevelem obrostlé vily severoitalské Pavie, všeprostupující melancholie a snová atmosféra... Ne, horror to opravdu není, příběh mi spíš připomíná mé oblíbené mysteriózní a duchařské povídky z konce 19.století. Škoda některých zbytečně zkarikovaných postav (doktorův trapně šaškující brýlatý asistent, nebo teatrálně přehrávající okultistický kněz), ale i tak hodně příjemný filmový zážitek. ()
Srdcervoucí a dušervoucí mysteriózní psychothriller o skutečné lásce až za hrob, která přerostla v životní posedlost. Spolu s hlavním hrdinou Ninem (nejlepší Marcello Mastroianni) se divák propadá z jedné do druhé a ještě větší deprese a úplně se mu smazává rozdíl mezi realitou a snem. Žena jako krásná vzpomínka, žena jako nemesis, která se vrací kvůli pomstě. Exceletní Romy Schneiderová možná v životní roli. Musím rovněž pochválit vynikající dabing mistrů svého oboru Eduarda Cupáka a Mileny Dvorské. Všechny ostatní filmy o posedlosti láskou v čele s velice působivou "Osudovou přitažlivostí" působí oproti "Přízraku lásky" jako idylické příběhy. Stačí pouhá scéna, kdy Nino stojí s deštníkem uprostřed temné a mlhavé ulice a proti němu kráčí Anna až děsivě zsinalá a vyhublá a já mám jasno. Mistrovské dílo o lásce v tom nejhorším stadiu. 95%. ()
Nevím, jestli škatulka hororu tomu filmu spíše neškodí... přesto, že tématem nadpřirozených sil a duchů mrtvých lidí do žánru hororu skutečně spadá, hororový zážitek v tom tradičním slova smyslu divákovi určitě nabídnout nedokáže. Jde totiž o výrazně pocitové romantické drama s jistým mysteriózním a současně melancholickým nádechem, které za mě občas bohužel i trochu ztrácí na pohltivé atmosféře a zvláště rozjezd v první polovině mi tu občas připadal trochu nevýrazný. Přiznávám, že jsem se spočátku do té zvláštní atmosféry a velmi pomalu se odhalujícího tajemství dostával hůře... Nicméné ve scénách, kde ta melancholie, tajuplnost a něžná romantika kdesi mezi nebem a zemí fungují, si film bohatě vystačí i s potemnělými komorními prostory a často jen dvěma herci, kteří ve společných dialozích vytvářejí z Přízraku lásky působivou podívanou. S velkým příchodem Romy Schneiderové v její plné kráse na scénu naplno ožil i celý film, doposud jakoby puštěný jenom na půl plynu, a Romy mi opět potvrdila svou jedinečnost spočívající v obrovském kouzlu a šarmu její osobnosti, stejně jako v nenahraditelném talentu. Této paní herečce se stačilo leckdy podívat do kamery, aby si podmanila diváka a zároveň tím pohledem vyjádřila vše podstatné o své postavě, a tento film právě na fascinujícím výkonu madam Romy hodně stojí. [75%] ()
Přeslazené melodrama s nesympatickým a slabošským donchuánem pod pantoflí Mastroiannim, jehož pro našeho diváka díkybohu alespoň vylepšil skvělý Eduard Cupák. Klasická červená knihovna opepřená mysteriozní zápletkou, kde se nabízí hned dvě možná vysvětlení, nadpřirozené nebo psychologické. Obě varianty vyvolávají otázky, jejichž nezodpovězení mne však zanechalo zcela chladným, stejně jako celý příběh o lásce bez hranic...božínku. Dvě hvězdy za český dabing a podříznutou domovnici. ()
Přízrak lásky je dlouhým a podrobným nahlédnutím do duše jednoho poněkud duševně nevyrovnaného a zmateného jedince. Nedá se říct, že by se v tomto případě jednalo o klasický horor, označil bych tento nádherně zahraný snímek jako vnitřní psychologické drama jednoho z nás. Vzpomínky, a snad s tím spojené i výčitky vlastního svědomí, ty dokáží hodně potrápit. Zvláště, když náhodná situace vyvolá z hloubi duše onu vzpomínku tak náhle a intenzívně. Hluboká láska, ta pravá nefalšovaná panovnice, si dokáže naši duši podmanit na celý život, i když už dávno žijeme s jinou ženou. Její moc je nedozírná a těžko se jí odolává. Jsou pak okamžiky, kdy musíme vyvinout "nadlidskou" snahu a zapojit zdravý rozum, aby jsme neskončili jako náš nešťastný a duševně utrápený hrdina Nino Conti. ()
Galerie (29)
Zajímavosti (4)
- V listopadu 1980 se Romy Schneider odebrala do Pavie, aby se připojila k natáčení a jejímu partnerovi Mastroiannimu. V den D, kdy se mělo začít natáčet, nereagovala na výzvu. Nikdo nevěděl, kde ji najít. Vzteklý ředitel produkce zburcoval jejího manžela Biasiniho v Paříži. Ten po dlouhé cestě našel svou ženu v hotelovém pokoji ve stavu, který připomínal noční můru: „Otevřel jsem dveře a ihned jsem trochu ustoupil. Romy se na mě dívala vyvalenýma očima a upřeným pohledem. Měla na sobě župan. Vypadalo to, jako by její pohled zamířil ke mně, ale nezastavil se. Minul mě a ztratil se v neurčitu. Napůl ležela na posteli. Její pohyby byly pomalé, jakoby ve zpomaleném tempu. Zpočátku nebylo vůbec možné s ní mluvit, byla naprosto zoufalá. Trvalo, než jsem z ní trpělivě dostal nějaké vysvětlení. V jejích věcech jsem pak našel několik krabiček optadilonu. Chyběly tři čípky. Přiznala se, že si udělala „koktejl“ ze tří lahví červeného vína. Byla jako ochrnutá.“ (theSaint)
- Dino Risi o Romy Schneider, kterou stačil během natáčení lépe poznat: „Ona má ve svém životě něco strašidelného, přízračného, jakoby přišla z jiné planety, je to jedna část jejího půvabu.“ (theSaint)
- Adaptace románu Fantasama d'amore (1977) Mina Milaniho. (NinadeL)
Reklama