Režie:
Dome KarukoskiScénář:
Aleksi BardyKamera:
Tuomo HutriHudba:
Adam NordénHrají:
Marjut Maristo, Amanda Pilke, Malla Malmivaara, Joel Mäkinen, Jarkko Niemi, Olavi Uusivirta, Timo Tikka, Jani Volanen, Teemu Ojanne, Heikki Nousiainen (více)Obsahy(1)
Pohledná Maria opouští až příliš těsnou náruč své silně věřící rodiny i komunity a vydává se do velkoměsta. O poznání bojácnější Raakel ji následuje, ovšem nikoli kvůli požitkům, ale aby svou kamarádku přivedla pokud možno neposkvrněnou zpět. Kterou z dívek velký svět semele? Anebo se ukáže, že destruktivní bylo prostředí, v němž do té doby vyrůstaly? Film využívá melodramatická schémata k žánrovému uspokojení i srozumitelné problematizaci existenciálních otázek. Základním zdrojem dramatického napětí se stává střet dvou typů výchovy, z nichž ta nábožensky motivovaná navzdory planým slovům nepřeje jakékoli formě rozletu. Snímek však neidealizuje ani svět, který západní velkoměstská mládež považuje za „normální“, a svou pozornost citlivě rozděluje mezi lákavost běžných požitků i náznaky jejich nebezpečnosti. Jasně však říká – oddávat se slastem bez zlých úmyslů neznamená hřešit. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (79)
Civilní a lehce uvěřitelný snímek o střetu dvou světů, které jako dva obří mlýnské kameny drtí dvě mladé dívky, které si potřebují některé věci ujasnit. Moje hodnocení je silně ovlivněno faktem, že severské filmy se ke mě zrovna moc často nedostávají. Takže, je beru jako svěží závan větru. ()
Forbidden Fruit je především moderní (love) story o mladistvých věřících. I když v tomto případě bych spíše použil střet zájmů mezi láskou (chtíčem - aneb hormony se bouří) a náboženstvím. FF je již třetím snímkem tohoto zajímavého režiséra se zaměřením na problémy mladistvých a zároveň druhým filmem, který jsem od něj viděl. Předešlému temnému dramatu s dokonalou hudbou - The Home of Dark Butterflies jsem v podstatě neměl co vytknout, zde se již pár věcí najde a nebýt těch dvou a charismatických (hlavně blonďaté Raakel - Marjut Maristo) hlavních představitelek, dal bych asi i 3*. Podobný námět byl přeci jen již zpracován a tento příběh není zas tak dramatický a silný, aby dostatečně zapůsobil. Pěkně je tu však rozvinuté přátelství obou dívek, které se po celou dobu filmu střetává nejen s porozuměním, ale také s konfliktem jejich zásad, hodnot a víry s žitím v urbanistickém světě. Celkově se na to pokušení dvou lolitek hezky kouká a někdy člověk zjistí, že vlastně černá není černou a bílá není bílou. (7/10) [MFFKV 2009] ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $1,227,505║ ()
„Je to hrozný pocit, že mé vlastní dítě skončí v pekle.“ Maria už má komunitní vymývárny mozku a neustálého svazování pravidly plné zuby a uteče. Její kamarádka Raakel dostane za úkol přivézt zbloudilou ovečku zpátky a zároveň ji chránit před hříchem…Karukoski mi ukázal už v Domově šedých motýlů, že problémy dospívání zvládá celkem umně přenést na plátno. V tomhle případě je to umocněné vzrušivým poznáváním neznámého, zakázaného světa. Reakce obou slečen se pak někdy zdají možná až příliš naivní, ovšem když vám od mala něco vtloukají do hlavy a nedají vám možnost řadu věcí poznat, přijdete si pak opravdu jako Alenka v říši divů. Na druhou stranu to úplně neomlouvá, když vyvádíte (Maria), jako by vám úplně jeblo. Nemluvě o chování obou hošanů, které bylo malinko úsměvné, neb nevěřím, že by někdo normální našel tolik trpělivosti s 2 hysterkami. Jinak poměrně solidně zpracované téma a konec s poslední výměnou pohledů jen nádherně ilustruje, jak je tahle „správná“ cesta pokrytecká a mimo. Za mě slušné 4*. ()
V důvěrnostech, vzezření postav a výběru tématu vesměs nepřesvědčivé drama, bojácně se zdržující jakéhokoliv zhodnocení či rýpavého pohledu (a rozhodně nikoliv ve prospěch dokumentárního nadhledu, kdy je konečný verdikt ponechán na divákovi) a zuby nehty se držící v rámci motivu pochyb ve víře klasického schématu "první chce poznat svět a ten jí ublíží, druhá ani moc nechce, pozná však tu hezkou stránku, ale zase se poslušně spolu se zdeptanou kamarádkou vrátí mezi pastýřovy ovečky". Nebýt poměrně sympatických představitelek titulních rolí a zasmušilé hudby, celé to posouvající alespoň k průměru, neměl by film zhola nic. 5/10 (44. MFF KV - 11.7.08) ()
Možná až trošku moc hnané do extrémů (asi by to tak ve skutečnosti nebylo - myslím především to nabízení panenství ...), ale to pokrytectví a totální potlačování jakéhokoli vlastního názoru je ve všech těchto sektách pravidlem....hygienik mě samozřejmě předběhl v upozornění na film ODDĚLENÉ SVĚTY, který řeší stejný problém u Svědků Jehovových. ()
Jé, jak já si ze začátku myslela, že jsem narazila na zajímavý film, který bude mít, co říct... Nakonec jsem se docela nudila a film mi neřekl zhola nic, co bych už neznala odjinud. ()
Pro mě dost drsné drama dvou dívek, které jsou vychovávany v těžce svazující víře (mě to přišlo až skoro jako omezování svobody). ()
Na podobnom princípe ako Oddelené svety (2008), ako tam tak i tu sledujeme konfrontáciu myšlienok uzavretej a hlboko konzervatívnej náboženskej sekty s okolitým a moderným svetom. Ide o príbeh dvoch lestadiánskych dievčat, ktoré sa rozhodnú, pomaly a opatrne, vyskúšať všetky vymožnosti moderného sveta. Dopadne to presne tak, ako sa dalo čakať. Pekný film s myšlienkou hodnou dumania. 75/100 ()
Vymývanie mozgov ( nielen) mladým a stredovek 21. storočia. Krásna dráma zafarbená podmanivou klavírnou hudbou o dvoch " kočkách " stojacich na " rozcestí " . Vynikajúce! P.S. Na tábor letných bohoslužieb by som zhodil bombu a nechal ho zrovnať so zemou! ()
Na to, že sa zaoberáme náboženským sektárstvom je dej podľa mňa málo vyhrotený. Dve najlepšie kamarátky sa idú stretnúť s veľkým zlým svetom a každá to pojme iným spôsobom. Jedna je odvážnejšia, druhá opatrnejšia a nakoniec to môže dopadnúť všetko celkom inak. Dobre zobrazený je tu kontrast medzi divokým mestom a pokojným vidiekom. Medzi extrémnym konzervatizmom a bezbrehým liberalizmom. Myšlienkovo podané dobre, len to nemusí každého diváka úplne vtiahnuť. ()
44th KARLOVY VARY INTERNATIONAL FILM FESTIVAL 2009 - Neurazí, nenadchne - 9. 7. 2009 - kino Richmond - Karlovy Vary + 12. 1. 2011 - 65% ()
Dlouho jsem uvažoval, kam zařadit tento film. Obsahuje jisté poselství - ukazuje dva typy lidí podle toho, jak se staví k víře První poslušná ovečka držící se toho co jí je vštěpováno dokud neochutná svět... Druhá hledající, ochutná svět a pochopí... Nicméně film nemohu dál doporučit, protože místy zabíhá do detailů až příliš. A protože je psáno: Kdokoli by ale svedl jednoho z těchto maličkých, kteří ve mne věří, bylo by pro něj lepší, kdyby mu na krk pověsili veliký mlýnský kámen a utopili ho v mořské hlubině. (Matouš 18:6) jsem nucen zařadit film do "rádobykřesťanských". O několik scén méně a film mohl být čistý a krásný. Tak mě napadá - jaký byl vlastně autorův záměr...? ()
Laskavost bez lásky činí člověka pokryteckým, spravedlnost bez lásky činí člověka tvrdým, vlastnictví bez lásky činí člověka lakomým, povinnost bez lásky činí člověka mrzutým, pravda bez lásky činí člověka kritickým, víra bez lásky činí člověka fanatickým. Základem veškerého lidského štěstí je prostě láska ve všech podobách a kdo jí nejsme schopni, stáváme se spotřební nádobou s děravým dnem a je celkem jedno, jakým extrémem jsme masírováni, nakonec si stejně musíme vybrat sami, kterému z vlivů, jež na nás útočí po celý život, podlehneme. Ani příběh Marie a Raakel nepřináší rozhřešení, jen dá za pravdu úvodním slovům - zatímco jedna prahne po zakázaném ovoci a hledá jen zážitek pro zážitek, druhá jej začne prožívat - a to je sakra rozdíl - to je ona prázdnota, co nezaplní, jen proteče a pak je jen dobře, že je kam se vrátit... Nicméně okusit dřív, než řeknu fuj a následně chuť zhodnotit, se zdá být rozumnou a zároveň i třetí možnou cestou, a to se patrně, ač dost nešikovně a nepřesvědčivě, snažil tento snímek sdělit... Jen by mě ještě zajímalo, jestli pro role duchovních byl výběr takové skvadry nechuťáků záměrem. Dávám za dvě - nejen proto, že jsem u projekce dostala obrovskou chuť na Frisco a doma jako naschvál žádné nebylo. Viděno během Challenge Tour 2015: 30 dní se světovou kinematografií ()
Dome Karukoski se definitivně řadí k mým nejoblíbenějším režisérům. Po výtečném Domovu šedých motýlů další nádhera. Nevím co bych dodal, snad jen že lepší filmy o mladistvých v současnosti nikdo na světě netočí. Už se nemůžu dočkat dalšího počinu. ()
Finských filmů jsem mnoho neviděl a na tenhle jsem narazil úplně náhodou. Téma dopadu náboženství na život obyčejných lidí (mladistvých zvláště) je pro dramatický snímek velmi vděčné. Snímek utíká svižný tempem. Taky je fajn zase vidět po čase Helsinky, byť jen na obrazovce. Obě hlavní představitelky si zaslouží pochvalu za svůj výkon, tvůrci za výborný výběr hudby. Španělská písnička mě doslova vzala za srdce. Jen ta finština je jako jazyk z jiné planety. ()
Dechberoucí snímek, který se moc slovama ani nedá popsat. Nechtěla bych být v kůži hlavních hrdinek ... Nedokážu si představit, že by mi někdo od dětství tloukl do hlavy takové nesmysly. Děj jsem hrozně prožívala a zachovala bych se úplně stejně jako hlavní hrdinka. Trochu jsem trnula, jak to celé dopadne a nakonec to dopadlo, tak jak jsem chtěla. Bez váhání dávám plný počet. Hádám, že tenhle film budu mít v hlavě ještě dlouho. ()
Moc pěkný snímek o hledání sebe sama, o ceně svobody a odvaze v ní žít. Dívka z velmi konzervativní křesťanské rodiny se vydává poprvé do velkoměsta, kde chce poznat vše, co jí bylo od narození vírou zakazováno. Tančit při moderní hudbě, malovat se, napít alkoholu, líbat, mít předmanželský sex atd. Rozhořčená rodina spolu s církevními hodnostáři za ní posílá její dobrou kamarádku, aby na ni dohlížela "jako strážný anděl". Jak si dívky poradí, když se setkají s Bohem i Satanem na vlastní kůži? Celkově za 4, konec za 5 hvězdiček. ()
Na můj vkus příliš černo-bílé, dost předvídatelné a nijak zajímavé. Trochu mi to připomnělo jiný film - z komunity amerických Amišů (až ho tady na csfd najdu, hodím link), který byl přece jen napínavější a dějovější. Ta plitká zápletka, jak blondýnka po zkaženosti toužící černovlásku do světa dovedla, je zkrátka povrchní. Ano, dojde na osudové setkání (A seník?), lásku, prachy v podrpdě a trochu sexu, ale... čekala bych trochu víc skandálnosti (a tím nemyslím ani tak obrazové pojetí, ale nějakou silnější myšlenku, uvěřitelnější tezi). Takhle je film podle mě vhodný leda tak po nedělní mši pro holky, co zatoužily po pekelných mukách skrze svoji frndu. Amen. ()
Ťažko hodnotiť film, na ktorý sa dá pozerať z dvoch rovín. Dá sa naň pozerať čisto technicky (réžia, kamera, herci, hudba, scenár...), a tiež sa naň dá pozerať ako na myšlienky, ktoré mu vôbec dali námet na vznik. Pri prvom pohľade sa pred našimi očami objavia dve krásne mladé herečky, ktorým sa dá uveriť ich hranie. Hudba, ktorá nieje síce nejak badateľná, ale krásne dopĺňa silné okamžiky filmu. No ak vidíme príbeh na krátko uviazaných psíkov odtrhnutých z reťaze, ak vidíme ako nezmyselne až totalitne zasahuje sekta (cirkev) do života jej oviec, pardon ovečiek, je mi z toho až zle. Film ma dostal aj v tom zmysle, že sa veľmi podobá na príbeh mojej veľmi dobrej kamarátky. Veľmi kvalitný snímok severskej koprodukcie, z ktorej sa naneštastie ku mne nedostáva veľa filmov. O to som viac prekvapený nad kvalitou, akou film disponuje. ()
Reklama