VOD (1)
Série(6) / Epizody(115)
Obsahy(1)
Co se vám vybaví, když se řekne „šedesátá léta“? Sověti úspěšně vysílají člověka do vesmíru, na Západě probíhá Beatlemanie, přichází srpen 68, v Československu ve volbách vyhrávají komunisté na 98,4% Jak jste tuto dobu prožívali vy? Připadá vám to jako dávná minulost, nebo máte najednou docela živé vzpomínky? Druhá polovina 20. století v rodině Dvořákových. Retro seriál Vyprávěj je pohled do naší nedávné historie prostřednictvím osudů rodiny Dvořákových. Díky vzpomínkám vypravěče Honzy se před diváky odvíjí sága rodiny v průběhu roků, rozplétá se poutavá mozaika lidských osudů a vztahů tří generací. Právě od roku 1964 se začíná rozvíjet děj retro seriálu Vyprávěj. Student Karel Dvořák (Roman Vojtek) chce postoupit do druhého ročníku na pražské technice. Chybí mu poslední zkouška u mladého asistenta France. Eva Martináková (Andrea Kerestešová) ze Slovenska nastupuje do prváku na stejné škole. Vše je pro ni nové...
Hlavní akcent ve vyprávění je kladen na příběh rodiny, na všední problémy jednotlivých členů, ne na politiku či „velkou“ historii. Jako když listujete rodinným fotoalbem. Není záměrem analyzovat nebo nějak hodnotit historické události, jde spíše o to, jak zachytit co nejvěrněji dobu a pocity účastníků v konkrétních situacích. Honzovo vzpomínání rámcuje jednotlivé díly a doplňuje či glosuje jednotlivé příběhy. Výjimečnost retro seriálu Vyprávěj spočívá v kombinaci dvou velkých „taháků“ – napínavé vztahové linky hlavních hrdinů kombinované s dobovými událostmi, situacemi, prostředími. (oficiální text distributora)
(více)Videa (41)
Recenze (640)
TV/// Obsazení 6/10 Děj 7/10 Hudba 8/10 Výprava 10/10/// +opravdu zachycuje události posledních čtyř desetiletí (1964-2004), a do doby než vznikne čtvrtá série (asi 2012), tak budou mít prostor na to natočit pátou (2005-2014), tak snad to vyjde, postavy, jejich stárnutí, a jejich vzájemné vztahy, postav je tu hodně, chytlavé titulky a hudba, která je v závěru vždy jiná, vztah Zuzky a jejího přítele (Jaromír Nosek), prostě velká love story -ze začátku pomalej rozjezd, těžko se zvyká na postavy, spoustu méně známých herců, víc drama než komedie, přeměna postav (jejich stárnutí, jejich výměna) mi nepřijde vždy plynulá, čekal jsem že prvních 26 částí pokryje celou dobu/// Teď už nelituji, že jsem se do tohoto seriálu pustil. I když ze začátku jsem se trošku nutil podívat se na další část. Není to totiž až takový zázrak. Jenže při větším dávkování (3 části po sobě) jsem měl problém si nepustit další díl. Vztahy se promíchali, postavy vám začali připadat zajímavější, známější a vás už to prostě zajímalo. Třeba co se zase podělá, kdo co zase na koho hodí apd. Říkáte si, že to není žádná motivace? Omyl, budete nedočkavostí vyhlížet další část. A Mimochodem asi jsem se zamiloval (Hana Vágnerová je skvělá)./// Po třetí řadě přišel na řadu "Spin-off" s názvem Osudy, který nám odvyprávěl osudy (jak jinak že?) 18ti vedlejších postav. Pro fanouška seriálu příjemná povinnost. Pro méně zaujatého diváka mnohdy zbytečné opakování některých již viděných scén s méně podstatným dějovým zázemím. Tady bych dal hodnocení 60% K dnešnímu dni dokoukáno všech 5 řad. Poslední řada zaručeně nejlepší. Taky je mi událostmi nejbližší. Jen to vzalo rychlejší spád a léta ubýhala celkem rychle. Škoda, že si maskéři nedali větší práci s proměnou postav. Když někomu bylo na začátku 20, na konci 60 let a vypadá tak na 45, tak to není nejlepší a divák se to musí snažit logicky neřešit. Přesto mi tato drobnost nepokazila zážitek, který se ke konci uzavřel pěkným happyendem./// Celkem 75%/// ()
ACHTUNG! SPOILERS! "Náš svět promění se hned, když zavřeš oči..." Ono se řekne ostalgie, ale jde o to, zda to není jen pouhopouhý starý dobrý sentiment. Jde o to, že ne vše o československé minulosti se dá takhle šmahem zavrhnout. Pro totiž mluví to, že pokud by si chtěl někdo se slzou v oku zavzpomínat na ideální časy socialismu, nemá nárok, jelikož vyváženost situací a postav je v tomto díle takřka na jedničku, což mě překvapilo úplně nejvíc. Postavy jsou životné, vyvíjejí se, většinou nedělají nic, co by bylo v rozporu s nimi samotnými a až na výjímky se vyhýbají plakátovému zobrazení určitých typů. Po technické stránce je to sice klasický, nikoli však laciný český seriál. Spíš negativně na mě působila jen velice urputná snaha zachytit dobové reálie od závěsu v koupelně až po lokomotivu a pak vyprávěcí monology (proč byl obsazen Vojta Kotek, kvůli popularitě?), které buď opakovaly již viděné, anebo vše zbytečně zdržovaly, popřípadě obojí. Takže žádná tragédie. Vše se ale změnilo po roce 1989, pomalu a tiše, seriál přestal vyprávět a začal jen zobrazovat, postavy nereagovaly na události, ty kolem nic pouze propouvaly v dobových zprávách, jako by se jich netýkaly, lidé, u kterých by tato změna byla nevíce křiklavá (Tonda), byli pro jistotu uklizeni pěkně mimo naši republiku, popřípadě zemřeli (babička). Obětní beránek se udělá z Franze, chce to jeden exemplární příklad, pěkně počesku. Celý projekt končí sčítáním jablek a hrušek (objektivní historie a osobní vzpomínky) a tatíkovskou spokojeností, jak jsme si to všechno začali báječně psát, takže jsme s minulostí vyrovnáni. Tím pádem je koncept na začátku sympatického projektu celý porušen a seriál se stává z velké části dost zbytečným. Že je to velká škoda, zjistíme, obávám se, za hodně dlouhou dobu. 50%. ()
Ó Evo, nebudu ti lhát, pá pa pá pááá.... Tento seriál tak nějak prošel kolem mně, nikdy jsem neměl sílu jej pravidelně zhlížet. Důvodem je především má nesympatie k Romanu Vojtkovi, kterého jako herce prostě nemám rád. Ale titulní píseň Michala Hrůzy si pamatuji dodnes. Nicméně, uznávám, že na televizní počin jednadvacátého století je seriál celkem povedený. ()
Pokaždé, když začne seriálu docházet dech, tak se dokáže opět nadechnout, ať už tragickou událostí nebo naopak něčím radostnějším. Díky tomu se seriál nikdy na delší dobu nemotá v kruhu vyprávění je plynulé. Těšily mě i vztahy mezi jednotlivými postavami, které se vyvíjely a nepřipadaly mi přitažené za vlasy. Osudy byly zajímavým a vítaným zpestřením. Ale hlavně seriál obsahu hlášku, za kterou by se nemusel stydět žádný sitcomový a ,,geekovský" seriál:,, A babi, nepřipomíná Vám Františka?" ()
Napřed jsem si říkal, že šedivé socialistické Československo nebylo tak pestrobarevné, aby měl každej v rodině a mezi přáteli zároveň legionáře, emigranty, disidenty, estébáky, restituenty atd. Pak jsem se ale zamyslel… můj pradědeček byl legionář, tátův nejlepší kamarád utekl v 68. roce do Mnichova, máma má slovenskou národnost, osobně znám ostatně i dva spolupracovníky StB. Ale tyhle fakta jsem vždycky vnímal tak nějak odděleně a teprve seriál Vyprávěj mě přiměl uvědomit si to všechno v souvislostech. Největší romány píše život a Vyprávěj se toho zhostilo velmi slušně. Cestou na tenký led je samozřejmě široké časové rozpětí a stárnutí hrdinů. Zatímco u Svatopluka Skopala a Romana Vojtka aspoň přibývají šediny, dámy Kerestešová, Freimanová nebo Adamovská stárnou jen drobnými obměnami účesů. Alžbeta Stanková, ta se nesrala ani změnama účesů. Naopak, Jana Šulcová, kdysi vyhlášená elegantní kráska, je od druhé do páté řady furt stejně stará bába. Nemluvě o postavě Honzy Dvořáka, na níž se sice vystřídalo několik herců, ale v době, kdy měl nejvíc růst, vypadal několik let stejně. Vyprávěj jako celek má přestřelenej počet dílů a časem přestane bavit. Klidně mohl seriál skončit úmrtím babičky (Nina Divíšková), která je jako výborná glosátorka půvabnou nití celým dějem a pak už evidentně chybí. Je to znát i v původně pečlivé výpravě, kdy si kamera užívá detailní záběry na vycizelované dobové vybavení kuchyní a kanceláří. Léta po roce 1989 jsou už ztvárněna překotně a narychlo, navíc se zbytečně vypíchnutými dobovými reáliemi (díl Skořápkáři). Tady tvůrci zjevně došli k závěru, že 90. léta se v reáliích ode dneška už moc neliší, což je samozřejmě omyl. Devadesátá léta v módě, oděvních doplňcích i předmětech každodenní potřeby byla naprosto strašná, což je tady nedobře zamaskováno cvrkotem doby, kdy lidi žili hodně politikou a podnikáním. Vyprávěj jako celek snese přísná měřítka, má silnej rodinnej příběh s přesahem do řady výbornejch vedlejších postav (člověk snese i tu obehranou Žilkovou). Emocema našlapaný scény i dobře napsaný vtipný dialogy plus nenásilné dějové zvraty stále dokazující, že svět je malej. Ale když už má něco 115 dílů, čekal bych pompézní a efektní závěr. A tady mladej Matěj Dvořák sedí u komplu a pronáší úplně hovadskou větu. Tak jo. ()
Galerie (887)
Zajímavosti (344)
- Poslední klapka padla 9. května 2013 na zámku v Dobříši. Natáčely se scény ze svatby, kterou celý seriál začíná i končí. Termín natáčení se domlouval měsíc a zúčastnilo se jej 40 herců a 10 komparzistů. (Paradax)
- V první a druhé sérii seriálu všichni z bytu Dvořákových odcházejí směrem doleva. Když se ale potom do sousedního bytu nastěhuje kolegyně Kamily (Zuzana Kajnarová) Iveta (Jana Bernášková), jde vidět, že byt se nachází právě na levé straně od Dvořáků a všichni najednou odcházejí z bytu směrem doprava, k výtahu. (ČSFD)
- Dětskou roli Honzy Dvořáka hrálo 11 chlapců, Lucku Francovou pak ztvárnilo 8 dívek. (M.B)
Reklama