VOD (1)
Obsahy(1)
Dysfunkční rodina, odříznutá od okolního světa. Tři děti nemají jinou možnost než se podřídit pravidlům, která jim vnutil jejich otec. Jediná osoba, která je smí navštěvovat, je Christina, která uspokojuje chlapcovy sexuální potřeby... Otec, matka a jejich tři děti žijí v domě na okraji města. Dům je obehnán vysokou zdí, za který děti nikdy nechodily. Procházejí zvláštní formou vzdělávání a baví a nudí se tak, jak to jejich rodiče považují za vhodné, bez sebemenšího vlivu okolního světa. Věří, že letadla, která jim létají nad hlavou, jsou hračky, a že zombie jsou žluté květinky. Jediným cizím návštěvníkem domu je Christina, zaměstnankyně továrny, která pravidelně přijíždí uspokojovat synovy sexuální potřeby. Celá rodina si ji oblíbí, zejména nejstarší dcera. Jednoho dne jí Christina daruje čelenku, jež září v šeru jasnou barvou, a požaduje za ni protislužbu... (Cinemax)
(více)Recenze (296)
S poděkováním uživateli RUSSELL za doporučení musím konstatovat, že jsem před chvíli zkouknul zatím nejlepší a nejoriginálnější Lanthimosův film. Je to asi nepatřičné, ale já jsem se u některých scén hodně nahlas smál. Líbil se mi celkový nápad, o podstatě a smyslu slov se můžeme dlouho přít a diskutovat, co si kdo představí pod pojmem klávesnice a zombík. Zajímal by mě názor nějakého odborníka z řad psychologů, ale neočekával bych úplně negativní reakci. ()
Nedávno jsem se tu rozepsal o tom, jak rekordně divný film byl dánský Mænd og høns, ale to jsem ještě netušil, že pár dnů nato uvidím řecký Kynodontas, který mě svou divností udiví ještě o něco víc. Oproti téhle helénské rodince jsou totiž bráchové ze severu vcelku normální chlapíci. Než se narodit tak těžce pošahaným rodičům, to už je snad lepší narodit se jehovistům nebo muslimům. Špičákův schizoidní filmový jazyk působí anachronicky a pasoval by spíš někam do nové vlny šedesátých let, ale k příběhu tahle strohá a odosobněná forma výborně sedne. Děj filmu je pak myslím dobrý příklad rčení o tom, že "cesta do pekla je dlážděná dobrými úmysly", protože on to ten otec s matkou vlastně mysleli dobře... brrr! Některé absurdní scény a dialogy asi z hlavy ještě dlouho nevyženu... (Případným zájemcům doporučuju stáhnout si z titulky.com určitě verzi titulků z ČT, v tom druhém (amatérském) překladu některé věty nevyznívají tak krásně šíleně). ()
Film, ktorý pôsobí ako dokonalá sociálna a pedagogická štúdia sveta, ktorý je sebestačný a vďaka tomu pôsobí neskutočne zvrátene. Lanthimos z neskutočnou efektivitou ukazuje to čo by ukazované byť nemalo a v rovnakom pomere aj to čo by ukazované byť malo. Túžba, strach, odhodlanie, bolesť, hra a zúfalstvo to všetko v jednom filme, ktorý na poli 90 minút spristupňuje jednoduchým spôsobom naše vlastné vnímanie a našu snahu uchrániť deti pred svetom tam vonku, neuvedomujúc si, že svet vnútri môže byť rovnako nebezpečný. V tomto smere film neprináša nič nové, ale spôsob akým je spravený a hlavne herectvo hlavných predstaviteľov, zachraňuje mierne zakopnutia a vytvára súvislý pohľad na nás ako ľudí, na nás ako na spoločenstvo a na nás ako na rodinu a núti nás si uvedomiť že je v nás viacej zla a pretvárky než by bolo nutné alebo prospešné. Rozhodne jeden z majstrovsky nakrútených filmov na túto tému, ktorého naturalizmus aj tabuizovanie niektorých prvkov zhutňujú atmosféru a ktoré robia tento film v mnohých aspektoch nezabudnuteľným. ()
Samoúčelná perverzní úchylárna, u které nominaci na Oscara považuji za totální úlet. Byl tu sice velmi dobrý nápad, to se musí nechat, ale to pojetí je... hrozné. Soudnost režiséra je v tahu stejně, jako kvalita snímku. Ta všudypřítomná podbízivost a nehynoucí snaha diváka šokovat... To mě doslova znechutilo. A ve chvílích, kdy už se nám autoři náhodou nesnaží vnutit art-porno, přichází čirá brutalita. A z toho se mám posadit na zadek? Ne, děkuji pěkně. ()
Mám rád filmy, ktoré majú normálny zmysluplný dej a všelijaké tie experimentálne kvázi umelecké sračky, o ktorých ani scenárista s režisérom nevedia, čo nimi chceli povedať nemusím, ale toto bolo také uletené, že ma to normálne bavilo. Originálny film ako žiadny iný, ale ešte mohol Yorgos tie bizarnosti dotiahnuť do úplného absurdna... Skúsim nejakej slečne navrhnúť, či jej môžem lízať klávesnicu :D ()
Bizarnosť, ktorej sa pomerne bez cenzúry podarilo zachytiť možné dôsledky dôslednej izolácie. Špičák je zmes podivných rozhovorov, ultra nebežných rodinných zvykov, čudných vzťahov a zvláštnych postáv. Je to tak blbé, až je to dobré. U niektorých postáv je tá blbosť či bizarnosť na tak presvedčivej úrovni, že budete mať chuť googliť, či to náhodou neboli "formanovskí" neherci. Ak máte náladu na film, ktorý razí teóriu, že cesta je dôležitejšia ako cieľ, tak ste našli horúceho kandidáta. Nebudete dostávať odpovede. Ujetosti sa budú kopiť. Nevšedný film, ktorý však nie je artovou pič*vinou. ()
Nad podobným tématem jsem už nejednou přemýšlela. Vnímáme svět tak, jak nám je odmalička představován a podáván, teprve od určitého věku stavíme na oněch základech sami. Ale co se dá stavět, když jsou základy prostě špatně? Kdyby nás odmala učili, že solnička je telefon a že kočky jsou nejnebezpečnější zvířata, co vraždí lidi, prostě bychom to brali jako fakt. Kdo zapisoval žánr filmu se teda šeredně utnul. I když jsem si celou dobu opakovala 'Je to jen film, jenom film, nic takovýho se neděje.', stejně mi bylo většinu času na blití a z některých scén nejen psychicky. ()
CITÁT - Moře.....moře je kožené křeslo s dřevěným držákem. Silnice.....silnice je velmi silný vítr. Karabina.....karabina je překrásný bílý pták.......... Izolovaná trojice od okolního světa je závislá jen na svých rodičích. Co ti jim řeknou je pro ně svaté. Tak, že například kočka je velmi nebezpečné zvíře. Scéna s kočkou jen pro otrlého diváka. Sexuální scény jsou vesměs také atypické, ale uvěřitelné. Osobně jsem čekal více slovních převratů a nových pojmů starých věcí. Například: víte co je pro tyto tři děti pojem telefon? No je to přeci - to by byl spoiler - tak se podívejte sami. Absence hudby je možná škodlivá pro příběh, ale mě tam chyběla, kamera je někdy až zbytečně zdlouhavá a líná. Proto jen těch 80% CITÁT - Když ti dám dárek, budeš mě lízat?.......... ()
Pro mě docela oříšek na hodnocení. Na jednu stranu se mi to líbilo, na druhou mě to štvalo, takže dávám za 3. Docela mentální rodinka... ()
Štúdia správania sa jedinca v obmedzenom priestore a bez akéhokoľvek kontaktu s okolitým svetom. Z môjho pohľadu ide o zásadný film, pretože ak si miesto detí dosadíme do rovnice napríklad občanov štátu, dostaneme rovnaký výsledok. Ako veľmi sme klamaní našimi vládami a držaní v strachu, aby sme nebodaj neprišli na niečo, čo je lepšie? ()
Bylo naprosto fascinující sledovat, jak hlavní hrdinové s naprostou samozřejmostí brali ta absurdní pravidla. Celé to bylo tak trochu zvrácené, trochu šílené, ale jako celek neskutečně mrazivě zábavné. Velice originální záležitost, která konečně osvětlí nějaká cizí slova, na která jste se báli zeptat. ()
Lidé udělejí téměř cokoliv, aby nemuseli měnit svůj způsob života. Brilantně vyšinutá sociologická metafora v podobě jednoho filmu a jedné rodiny, která v něm vystupuje. ()
Paradoxní hrátky na život za zdí. Bez hmotných i duchovních statků světa za ní. Život, který drasticky překročil práh klinické smrti, se odehraje bez diváků. S režisérem-otcem, asistentem-matkou, třemi loutkoherci-dětmi a domácí konkubínou. Jednoho dne však jeden člen rodinného soukolí vypadává. A co se stane?... – Otázky, jež po zhlédnutí vyvstanou, jsou bezútěšně k nezodpovězení. Provokují, podobně jako rébusy M. Hanekeho (podobnost s Funny Games a Sedmým kontinentem není dle mého náhodná). Tajemství otce, matky. Jejich pojetí světa zakódované v bizarní hře snad o vlastní děti. – Pro ty otazníky podívaná se zaujetím. Zážitek však ne jedinečný. ()
Slušné a docela ujeté řecké drama s hodně mysteriozním příběhem. Velice dobré výkony všech tří sourozenců a také film u kterého jsem se hodně pobavil. PS: Nejlepší byly ty dvě hry s těma prstama a anestetikem z toho jsem nemohl :) ()
Človek od narodenia potrebuje niekoho, kto by ho viedol a učil. Táto pravda v Kynodontas nadobúda zvrátenú podobu. Panovačný otec rodiny (patriarcha a pánboh v jednej osobe), ktorý drží svoje tri dospelé deti v izolácii, ďaleko od civilizácie, chce, aby uverili, že svet za veľkou ohradou domu je nebezpečný a nepriateľský. Zabezpečuje iba základné biologické potreby syna a dcér (chlieb a hry, taktiež sex aj incestný), ale v skutočnosti ich týra nevedomosťou. "Deti" sa postupne začínajú správať ako zvieratá a na vonkajšie vplyvy reagujú ako na hrozbu, napr. syn zabije mačku, pretože si myslí, že ide o divokú šelmu. V tomto filme je to ako v Platónovom podobenstve o jaskyni: postavy žijú vo fiktívnom svete, pravá realita je za zatvorenými dverami. Keď tak premýšlam o tom, čo v Kynodontes robil šialený otec so svojimi deckami, mám pocit, že niečo podobné robí vláda s občanmi. A vôbec o tomto filme je desivejšie premýšľať ako sa naň pozerať. ()
Taková normální rodinka. (+ 1 JFL) ()
Šokující film o hranici mezi světem dětí a dospělých s celou řadou nechutných scén, které jako by do idylického světa tří sourozenců nepatřily (mrtvá kočka, špičák, zážitky s Christinou). Vzhledem k přesahu, který film bezesporu má, to všechno nepovažuji za bezúčelné plýtvání hnusem. O to tragičtěji celý film nakonec vyznívá. ()
,,Mami, našel jsem dvě zombie! Mám ti je přinést?" Trochu Ionesco, trochu Betonová zahrada, trochu Wittgensteinova filosofie jazyka, trochu Idioti, trochu Rocky, trochu Bible, trochu Platónovo podobenství o jeskyni. Parádní metafora, jak to může dopadnout, když rodiče příliš hlídají své děti. Facka patriarchální, nesvobodné, konzervativní, sektářské společnosti. Ale především originální, ujetý a neskutečně zábavný snímek, v němž se nedá odhadnout, co přijde v příští sekundě. Pro mě osobně film 44. Letní filmové školy. ()
Hlavně si neklást otázky, přijmout fakta a brát absurditu a nelogické výpady jako skutečnost a sondu do nepřirozené situace. Film tím získá určitou působivost a rozhodně není přistáním někde na mimozemské planetě. Přesto mě více oslovil režisérův následující snímek Alpy, který nabídl uspořádanější strukturu, hlubší reflexi a netradiční emoce. ()
Hodně zvláštní film, který musí působit na každého, ať už v dobrém nebo špatném smyslu slova. Chvílemi úsměvné, občas šokující, pro mou osobu každopádně stravitelnější než většina kousků Larse von Triera. Navíc neskutečné rozuzlení, které tady, jak vidím, moc lidí nepobralo.. ()
Reklama