Kamera:
Takajuki AizuHudba:
Satoru KósakiHrají:
Hiroši Kamija, Čiwa Saitó, Jui Horie, Mijuki Sawaširo, Kana Hanazawa, Eri Kitamura, Emiri Kató, Takahiro Sakurai, Juka Iguči, Fumihiko TačikiEpizody(15)
-
Hitagi crab: Sono iči (E01)
-
Hitagi crab: Sono ni (E02)
-
Majoi maimai: Sono iči (E03)
-
Majoi maimai: Sono ni (E04)
-
Majoi maimai: Sono san (E05)
-
Suruga monkey: Sono iči (E06)
-
Suruga monkey: Sono ni (E07)
-
Suruga monkey: Sono san (E08)
-
Nadeko snake: Sono iči (E09)
-
Nadeko snake: Sono ni (E10)
-
Cubasa cat: Sono iči (E11)
-
Cubasa cat: Sono ni (E12)
-
Cubasa cat: Sono san (E13)
-
Cubasa cat: Sono jon (E14)
-
Cubasa cat: Sono go (E15)
Obsahy(1)
Araragi byl nedávno kousnut upírem a následkem toho se jím stal také. Z jeho prokletí ho ale osvobodil poněkud zvláštní kněz Oshino. Díky němu se Araragi rozhodl, že když potká někoho, koho postihlo podobné nadpřirozené neštěstí, pomůže mu. Bakemonogatari v překladu znamená "Příběhy monster". Anime obsahuje pět různých příběhů, ve kterých se můžete setkat s lidmi s podobnou zkušeností jako měl Araragi. (Taja.S)
(více)Recenze (35)
"Baka"monogatari. Takhle šílený příběh jsem hledala dlouhou dobu. Arararara-.. (*kousla se do jazyku*) -gi-kun a Oshino jsou skvělé postavy, které jsem si oblíbila i v prequelech k tomuto "veledílu", kterému jsem se pořád vyhýbala, ani nevím proč. Šílenosti, které se zde dějí, mě ovšem příjemně bavily, OP i ED se mi líbily, Hitagi je skvělá hlavní ženská postava (aspoň prvních 5 dílů - první díl ve mně pořád vyvolává sadistický úsměv - pak se začínají řešit jiné postavy a nastává ten správně šílený "bordel" - teda příběh, kdy se pomalu ztrácíte a jen si užíváte hezkou grafiku a tolik proslulé "otáčení hlavy postavy". Ostatní toho řekli víc, ode mě dostanete jenom tohle. Více Arararara-...giho a Oshina a budu spokojená :D není to na těch 5*, ale aspoň za tu zábavu mezi těma dvěma jim musím ten plný počet dát. ()
Problémy s duševním zdravím, psychickou pohodou mohou na sebe bráti různé podoby. V Bakemogatari je to setkání s mystickým zvířetem, které, v jistém slova smyslu, člověka zakleje. S takovým prokletím se žije obtížně, ovšem zbavit se ho pouze nápravu stavu duše. V příběhu prvním se hlavní hrdina Araragi setkává s dívkou Senjougaharou, jež má následující problém: váží 5 kg. Proč se tak stalo a jak ji pomoci, to je oč tu běží. O obsahu Bakemonogatari však nemá valného smyslu mnoho hovořit, neboť skýtá dle mého názoru veskrze průměrný, ba chvílemi až podprůměrný zážitek. Originální, efektní výtvarné řešení však tento nedostatek je schopno vynahradit. Co tu máme? Výrazně barevné, tu jednolité, tu složitě vzorované, mnohokrát až zářivé barevné plochy, prokládané rozsáhlmi plochami černými, bílými i jinými, vždy však v jednom záběru pouze jedné barvy. Volba barev neodpovídáí realitě, ale píše atmosféře scény. Pestrá volba úhlů "záběru", rychlý střih mezi statickými obrazy či scénami s minimem pohybu (často se hýbe jen jeden objekt či skupina podobných objektů). Geometrie je při kresbě vzývána jako bůh - používá se různých perspektiv a projekcí, čáry se kříží ve stejných úhlech a zase v nekonečnu, rozbíhají se v jednom bodě, utíkají směrem k horizontu a důrazně se podřizují úběžníkům. Vhodná volba ambientní hudby spolupomáhá navodit tu pocit každodenní škloní roztěkanosti, jindy zase napětí a obav. Celky se náhle střídají s velkými detaily. A co chvíli si animátoři postaví hlavu a nečekaně použijí úplně jinou techniku animace. Je to neotřelé, ale dokonale to na mě zafungovalo jen v prvním příběhu (který je v tomto ohledu asi nejlepší), v druhém se i přes stacatto relativně slušných dialogů dostavil pocit, že tohle vidět nemusím a po něm pro mě Bakemonogatari skončilo. Silné ***. ()
Dva chlapi a osm dívek se nám postarají o nezvyklý zážitek z animace, dlouhé dialogy beze smyslu i se smyslem a ujetým japonským humorem. Koukneme se na podivnou fantaskní romantiku, možná si někoho oblíbíme, možná ne. V podstatě tu není nikdo, kdo by musel být nějak extra nenáviděn. Hra s barvami, nezvyklé podání určitých situací, openingy, které nám snad řeknou něco více o dívkách s "podivnostmi"... to všechno dělá v mých očích Bakemonogatari výjimečným. Ale potom jsou tady neduhy nezáživnosti, nudy, umolousané statiky, která vás po chvíli sledování nijak neuchvátí, a tak se v podstatě tento seriál stal, i přes svou zajímavou vizuální stránku, něčím, co si pustím na pozadí a dělám u toho ještě něco jiného. Nezaujalo mě to natolik, abych tomu věnovala 100% pozornost. Ale chápu, že to dokáže být působivé, na mě to ovšem přestalo působit po prvních pár dílech. Lepší 3*. Ale dělají se z toho velmi povedená AMV. ;-) ()
Odkud bych se tak pustil do hodnocení... Japonština jako jazyk je znakově orientována. Nikoli jen, že se znaky zapisuje, ale s velmi omezeným počtem slabik a jen minimálním (proti většině asijských jazyků) tonálním rozdílem je opravdu hodně slov stejně vyslovovaných. Poměrně logické jsou hříčky postavené na zápisu znaků v kombinaci s obratem, o který kráčí. Nejspíš většina slovních hříček v japonštině je založena na rozebrání znaků na součásti, nahrazování radikál, alternativním čtení znaků... Tohoto aspektu se vám v Bakemonogatari dostane hodně. Ba ještě více, vizuální podání seriálu je až takové, že typicky osoba něco říká (slovní hříčku) a je vám to esteticky hezky předloženo napsané, rozepsané, vyfázované... Obyčejně je i samotná zápletka či logika (magie v ději) postavena na vysvětlení souvislosti znaků. Náročné na sledování, ale nijak zvlášť to neprudí. Potud by to bylo triviální... Bakemonogatari tento nápad (již ne úplně nový, viz Sayonara Zetsubou Sensei a Pani Poni Dashi) dotáhl do vysoké míry vizuální stylizace. Animace je skoro vypuštěna, děj se skládá hlavně z obrazů. Místy skvěle nakreslených, spousty hrátek s geometrií, úhly záběru a perspektivou a tak dál. Zástupné obrazy – používají se zařazení situací a nálady dle čísel a barev. Do toho osoby hovoří... Někdy dráždivě či vulgárně, někdy inteligentně, někdy dadaisticky nesmyslně, sebeironicky, někdy zajímavě. A někdy hloupě, to se nedá nic dělat. Hrátky se přenesou i na základy žánrů a archetypů v anime (tsundere, moe atd., navíc jsou tyto aspekty výslovně rozebrány) i styly animace. Inu, je toho až moc (čili trochu únavné), nicméně zcela úmyslně. Pro člověka úplně nedotčeného japonštinou to bude jiný zážitek než pro dotčeného, možná až na vizuál i trochu nestravitelný. Pro mě to bylo místy fascinující. ()
Tak jsem se konečně pustil do série Monogatari, z které jsem kdysi viděl jeden díl a přišlo mi to tehdy hodně podivné, zmatené a celkově hodně zvláštní. Tehdy jsem byl ještě s anime v začátcích a tak mě něco takhle unikátního dokázalo snadno odradit, ovšem čím víc anime člověk vidí a čím častěji se setkává s klasickým klišé, opakováním nejrůznějších konceptů a šablon tím víc začne lačnit po originalitě. A tady se mi jí dostává měrou vrchovatou. Takže budu chválit a začnu tím, co mě bavilo nejvíc a tím byly dialogy. Už dlouho se mi nestalo, že bych prvních pět dílů hltal každé slovo a neskutečně se bavil při každé interakci mezi Araragim, Hitagi a Majoi. Ty slovní přestřelky byly peprné, vtipné a naprosto se mi trefili do vkusu. Stejně tak jsem si obě dívky dokázal strašně rychle zamilovat a všechny díly, kde byla v hlavní (nebo i v důležité vedlejší) roli Hitagi jsem si neskutečně užil. Další skvělá věc byla hudba, oceňuji každý openning, protože tam nebyl ani jeden, který by se mi nelíbil a to jak každá část měla svůj vlastní, podle kterého se dalo poznat, která dívka bude dnes v hlavní roli, byl prostě skvělý nápad. S čím jsem se musel rychle sžít a co mi ze začátku přišlo hodně zvláštní byly všechny ty střihy. Z počátku nečekané, ovšem o chvíli později jsem si všiml, že mi vlastně vůbec nevadí a že atmosféru neničí, ony jí dotvářejí. K tomu hned na začátku každého dílu spousta textu, který jsem si pokaždé chtěl přečíst, což mě sice nutilo vstávat a často stopovat video, ale i tyhle úvodní informace se mi líbily (až na tu rychlost s jakou byly podávány). K tomu všemu různá kombinace animačních stylů a vůbec různých výrazových stylů celkově (skutečné záběry, fotky, animace - prostě byla tam i modelína...) - to vše dělá sledování něčím neskutečně zajímavým a z tohohle všeho jsem byl unesen. Jistě, má to své nedostatky, kdy se časem vlastně ukazuje, že koncept příběhů se pořád tak nějak opakuje, také kapitoly s opicí a hadem mě tolik nedostávali jako ty ostatní, ale na výsledku se toho moc nezmění. Můj první náhled do světa Monogatari série je pro mě neskutečně svěží, originální, vtipný a geniálně zpracovaný, tedy u mě jasných 5*. 9,3/10 ()
Po druhém shlédnutí tohoto seriálu nemám úplně boty a koule na to tomu dát míň; je to svým způsobem tak originální a unikátní počin, že si to plné hodnocení zaslouží. On samotný vizuál mě totiž tak uhranul, že jsem z toho byl dlouho paf a téměř až neposlouchal či nedával pozor tomu, co se děje, jen, abych mohl hádat, z jakýho "úhlu pohledu" to bude o vteřinu později. I ta hra barev, linek, stínování je až magická. Další mocná deviza je postava Hitagi Senjougahary (napsal jsem to správně?). Hltal jsem každý její pohyb, každý její slovo (i její Stable staple opening je jeden z nejpříjemnějších, co jsem kdy slyšel, obzvlášt, když si ho nazpívala sama dabérka) a skrze další série si uvědomil, že na poli anime je skutečně obtížné najít postavu, která by ji sahala po kolena. Člověk má dojem, že si na něco hraje, aby Vás o chvíli později natvrdo přesvědčila, že to není pravda. V neposlední řadě je nutné vyzdvihnout dialogy, které sic nemají konzistentní úroveň a často jejich obsah je nebezpečně mělký, ale podáním, úderném poštuchováním druhé osoby a květnatostí jsou jak z jiného vesmíru. Ostrouhává nám tu každopádně děj, který jako byl spíš tou výplní a obrázky jsou tím hlavním bonbónkem. První cca 2 příběhy jsou zábavné, poté už takové obyčejné..ale na co si hrajeme? Jasně, forma znatelně zvítězila nad obsahem. Jenže tyto kouzelné příběhy o strašidlech mají v sobě tolik osobnosti a nevysvětlitelného šarmu, které jsem jinde nenašel a tím se do Monogatari i přes velké nedokonalosti zamiloval. P.S.: Po dalším shlédnutí nemůžu dostatečně docenit rande v 12. díle. Dokonalý mix inteligence, smíchu a dojetí, ze kterého by si jiné romance mohly vzít příklad. Hitagi, ski. ()
Městská fantazy neohromí příběhem, který je prostě jen: bojujeme s démony a vždy je nějak porazíme. Překvapí ale animací. Nápaditou, proměnlivou, s rychlými střihy (někdy až moc). Střídají se různé úhly pohledů, záběry na velké detaily (hrdinovo vytřeštěné oko přes celou obrazovku zahlédneme mnohokrát), fotografie i film, grafika … (řekla bych, že hodně se pro diváka jako já - nepříliš poučeného japonskou kulturou - ztratí, protože mu nedojdou narážky). _______ Rozčilující hudba podkresluje industriální záběry a navozuje přesnou atmosféru tepajícího města, v jehož ulicích a parcích se prohánějí prastaří démoni s někdy zlou a jindy jen poťouchlou povahou. ____ Čeká nás jednoduchý milostný příběh loosera a tsundere. A tahle mu tedy nakládá: klidnými slovy ho deptá do pekel, aby ho vzápětí nepokrytě sváděla a pak ho vyvezla na asi nejpříšernější první rande (aspoň ze začátku). Moc mých sympatií si nezískala, protože k takovému chování neměla žádný důvod. Dívek se kolem hrdiny motá vícero, takže ten milostný motiv na dlouho zapadne a skoro to vypadá, že to zas tak velká romance nebude, protože si zjevně víc rozumí s některými z nich než s tou „svou“. SHRNUTÍ: Když se animátoři utrhnou ze řetězu a vyzkoušejí všechno, na co mají chuť a co je napadne. /// /můj komentář č. 2 888 //// ()
Místy strhující, skvěle sestříhaná, neotřelá, plná nápadů, perfektně animovaná, překvapující (a mohl bych pokračovat dál) - taková ve stručnosti je Bakemonogatari, seriál, který jede celým širokým spektrem žánrů a s každého si něco vezme (většinou to nejlepší). Rozhodně ale není pro všechny, tolik střihů a hodně barvy, by přeci jenom mohlo někoho odradit. Pro ostatní (jako jsem já) je to fascinující úžasná vizuální jízda podpořena solidními příběhy. Faktem je, že tu spíš vítězí forma nad obsahem, ale ta forma je tak osvěžující, tak neotřelá a zábavná, že ***** je z mého pohledu zcela na místě. 90% ()
Shrnutí jednou větou, by se dalo asi říci nějak takhle: „Úchylná kozovina“. Jo a strašně mi vadili ty rychlé vyskakující texty, nedalo se to přečíst, všechna čest překladateli. Jinak teda ani příběh mě moc nechytl, přišel mi nemastný neslaný, nic zajímavého. [PS: Původně jsem chtěl říci chujovyna, ale v seriálu byly spíš vidět jen zakryté poprsí a vagíny v těsných tangách či šortkách (aby byly zakryté a nebyli vidět), což mě teda naprosto nevzrušuje a nechává mě chladným. Nemám ani nejmenší tušení, jak jsem na tento seriál narazil..] ()
Dialogy. 5* za dialogy. 5* za hudbu. 5* za kresbu. 4*/3* za děj. Málokdy jsem se takhle u anime bavil :-) Vřele doporučuji Silných 95% ()
Nemám rád, když vítězí forma nad obahem, a nemám rád anime, kde člověk stíhá sledovat tak 1/10 věcí, které se v něm dějí. ()
Tak jsem se rozhodl napsat tedy ten komentář. Inu Bakemonogatari, Když jsem viděl první díl, doslova jsem ztuhnul. Co to má k čertu být? Wtf grafika, opening, a pak mi to nějak došlo. S oblibou jsem toto anime nazval ''futuristickým'', neboť cokoliv co tu autoři načrtli je nereálné a až bizardně zajímavé. K prostředí tedy nemám absolutně žádné připomínky, a teď přejdeme k postavám. Araragi je vlastně takový hybrid člověka. Byl vyléčen Oshimem, stejně jako další z mnoha dívek, a shodou náhod, právě jedna dívka s ''problémem'' Senjougahara, se do něho zamiluje řekněme lehce netradičním způsobem. A protože to není bůhví jak romantické anime, ani se na ten vztah moc nehraje. Ikdyby byly postavy sebevíc blbé, barvy, obrazce, prostředí celého anime a jeho docela pomatený příběh vše zachrání! Proto - 97% :) ()
Poutavý žánrový mix, který by se dal charakterizovat asi jako konverzační komedie s psychologickými prvky a trochou nadpřirozena. Seriál je založený prakticky výhradně na dlouhých rozhovorech podpořených výrazným vizuálním podáním. Postavy obývají geometricky přesný svět jak z nějakého vektorového editoru, přesto bych neřekl, že působí přespříliš sterilně. Inteligentní a vtipné dialogy jsou zase dotvářeny barevnými přechody a mezititulky a dohromady tak tvoří specifický vizuální styl seriálu. Lze ale asi namítnout, že chvílemi to režisér přehání a občas jen ulevuje animátorům, kteří zjevně nestíhali. Dostatečnou rozmanitost zajišťuje skvělá sestava slečen, které z příběhu naštěstí nezmizí s vyřešením svého psychicko-strašidlového problému, ale vyskytují se i ve zbytku seriálu a často mají vliv na děj v dalších částech. ()
Bakemonogatari má krásnu animáciu a zaujímavé príbehy. Araragi pomáha rôznym dievčatám s ich "kliatbami". Anime obsahuje viac príbehov. Prvý a posledný sú na tom najlepšie ( + rande) . Veľa narážok, ktorým človek nerozumie charakteru o slovách. (pokiaľ človek nevie Japonsky). Postavy sú svojou osobnosťou odlišné (čo býva skoro v každom anime). Deviaty a desiaty diel ako keby mali nejakú cenzúru (čo som teda nepochopil a pozeral som sa po necenzúrovanom. Teda viac dielov tak je ale tamtie sú najviac "postihnuté"). Celkovo ma toto anime bavilo a som rád, že som ho videl. ()
Na kvalitě a celkové hutnosti dialogů je znát, že předlohou byla série light novel. Animace je skoro nepřítomná, což společnost Shaft tradičně vyvažuje naprosto luxusní výtvarnou stylizací - když už slideshow, tak aspoň hezkou na pohled ne? Ušetřit tolik peněz na animaci a přesto docílit ultracool audiovizuálního zpracování je asi už pro Shaft trademarkem. Hlavním nedostatkem je však poněkud druhokolejní příběh, který sice neurazí ale na zadek vás taky neposadí. Naštěstí je krom předchozího kompenzován místy až překvapivě solidním humorem. Palec nahoru. ()
Tak tohle je pro mě něco úplně nového. A to už jsem si myslela, že mě už u anime nemůže nic překvapit. Hodně lidí mi ho doporučovalo s tím, že se jedná o super seriál. Čekala jsem tedy nadstandardní slice of life anime o kawaii školačkách, pravděpodobně nějaký ten harem, jak už to tak bývá... První díl mě však natolik zaskočil, že jsem ještě pět minut po konci endingu koukala do monitoru a nevěděla, co přesně si mám myslet. Pustila si další a další díly a stále jen nevěřícně obdivovala toho, kdo mohl vymyslet něco tak unikátního. Proč tedy nedávám 5*****? Některé dialogy byly na můj vkus až příliš zdlouhavé a může se stát, že se chvilkama ztrácíte. To však nemění nic na tom, že vřele doporučuji všem anime otaku, kteří ještě neviděli tento mistrovský kousek. Za mě 85% ()
Středoškolský student byl kousnut upírem a získal tak schopnost rychlého hojení (stalo se někdy minulý rok, během první epizody jsem si tudíž celý zmatený na wiki ověřoval, jestli koukám opravdu na 1. díl/začátek :-)). Pomáhá proto ostatním (= dívkám), kteří se potýkají s nadpřirozenými "podivnostmi" (kletby, démoni, posednutí). Netradiční anime adaptuje sérii "light novel", což je jasně patrné z důrazu kladeného na slovní či abecední hříčky, ve kterých se úplně vyžívá. Bohužel do květnatých, mnohovýznamových a šroubovaných dialogů se až onanisticky zaplétá (nestíhal jsem učíst titulky) a stagnuje pak v samotném vyprávění. Originální, nápaditě hravá animace i zajímavé postavy mají co říct, jen by častěji mohly mluvit normálně jasně a ne v hádankách, náznacích, (sexuálních) narážkách, ironii, jinotajích, oklikách, pošťuchování, urážkách… ()
Opravdu moc se mi líbí umělecké zpracování všech monogatari. Animace je na pohled velice příjemná a použití jiné barvy v linkách je naprosto geniální. Stejně tak mě strašně baví dialogy vedené mezi Araragim a dívkami, které se mu porůznu pletou pod nohy. Příběhově už to zas taková sláva není, nicméně tyhle dva fakty to zcela zastinují. Velice zajímavé a zábavné. ()
Mňam, mňam, mňam, je to fresh, mám to rád! ()
Pro mě jeden z vrcholů už tak povedeného roku 2009. Bakemonogatari v sobě kombinuje několik žánrů a výsledek je výborný. Většinu určitě zaujme tsundere hrdinka Hitagi, která je myslím si hlavní hvězdou tohoto seriálu. Příběh se skládá z několika menších story, kde hlavní hrdina Araragi řeší různé problémy s nadpřirozenými bytostmi. Dalo by se to klidně přirovnat k Mushishi nebo spíš k Natsume Yuujinchou. Jak už jsem ale říkal, mísí se tam navíc nějaká ta akce, romantika. Seriál pak hlavně zaujme svou vizuální stránkou, která je podle mě dokonalá a svou originalitou si mě dostala. Časté střídání technik animace i kresby, úhlů pohledu, styl zobrazení atp. Někdy z toho jde až hlava kolem. Z tédle stránky jde o umělecké dílo. 9/10 ()
Reklama