Režie:
Martin Hollý ml.Scénář:
Jiří HubačKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Jiří SvobodaHrají:
Jiřina Jirásková, Karel Heřmánek, Josef Vinklář, Taťjana Medvecká, Ivan Vyskočil, Valérie Zawadská, Leoš Suchařípa, Jana Krausová, Jiří Schmitzer (více)Obsahy(1)
Paní hraběnka slaví šedesátku v okamžiku, kdy má opustit svůj zámek. Nová dělnická vláda totiž chce šlechtu bez milosti zlikvidovat. Ale protože si Elizabeth Anna Marie, hraběnka z Lansdorfu a ze Scheinbergu a později domácí dělnice Lansdorfová, uvědomuje, že "člověk musí dodržovat své zvyky a sliby, i když jsou směšné a zbytečné", chce uskutečnit pošetilý plán oslavit sedmdesátiny na rodinném sídle navzdory režimu i protivníkům ve městě... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (130)
Nemala som nikdy rada komunistov, chudobných závistlivých ľudkov, ktorí znárodňovali nie pre to, aby sa všetci mali dobre, ale aby ukradli bohatstvo šľachte a sami si tajne dopriali hojnosť. Pokrytecký režim, ktorý zničil kus života aj grofke z Landsdorfu a divák jednoducho musí držať palce tejto osobnosti s noblesou, ktorú hrá Jirásková tak, že to vlastne ani nehrá.... Ona je noblesa sama. Ručičky bozkávam, pani grófka. ()
„Kachyňovský“ televizní film, který stojí na námětu a opravdu skvostnému herectví Jiráskové a Heřmánka. Scénář se uchyluje ke smíření a nostalgii i tam, kde mohl nastat přímý střet a konflikt, který by šel až na krev. Z tohoto hlediska si Hubač práci na závěr hodně ulehčil: hraběnku nechá - zcela dle očekávání - zemřít (právě ve „vhodnou“ chvíli – předtím na umření rozhodně nevypadala) a než se tak stane, spustí se celá lavina klišé: venkovská kapela v černém, zapomenutý zahradník s kytkou, oživlé vzpomínky z mládí hraběnky včetně předčasně zemřelého milence, vzdorovitě vztyčená černá vlajka a chátrající zámek jako němá výčitka. Scénárista jeho formátu se měl alespoň pokusit takovým klišé vyhnout. ()
Perla mezi českými ( československými ) Tv filmy, která by si zasloužila filmové plátno právě v těchto dnech, kdy u nás politické buranství naprosto vrcholí. Herecký koncert Jiráskové a Heřmánka, věrné vykreslení atmosféry 50. let. Arogance a sarkasmus paní hraběnky byly zcela na místě a lépe zahrány být nemohly. Film jsem viděla již několikrát a dnes je mi z něj tak nějak více smutno. ()
Mé oči jen těžko snáší tenhle televizní vizuál. Kdyby to vznikalo jako film do kin, jistě se dočkáme bohatší výpravy a kompletní kamerové magie Vládi Smutného... takhle jsme dostali jen to, co rozpočet umožnil. Ale na „kdyby" se nehraje, vím. Vyrozuměl jsem, že příběh se odehrává v roce cca 1955, a proto musím pokárat špatně okostýmované uniformy VB - zde se opět (jako například v Sedím na konári a je mi dobre) použila uniforma z let 60., které se, aby se neřeklo, na brigadýrku přišpendlila hvězdička. De facto každý novější film v tomto chybuje stejným způsobem a mě jen fascinuje, že původních uniforem VB byl enormní nedostatek už takto těsně po revoluci... anebo je to zkrátka neznalost autora kostýmů? Tak jako tak na mě atmosféra 50. let z tohoto filmu příliš nedýchala, ale dejme to stranou a přisuďme to tedy tomu malému rozpočtu. Koneckonců je to komorní film a je to vlastně jedno, neboť na ostatních frontách jde o film nadprůměrný. Postava hraběnky má šmrnc, postava Heřmánka je podmanivý a sympatický nešťastník. Vzájemná chemie funguje skvěle. Ostatní proplouvači novými pořádky (Josef Vinklář coby předseda, Ivan Vyskočil coby správce zámku) výstižně zobrazují oportunismus doby. Dialogy Jiřího Hubače a režijní timing mého oblíbence Martina Hollého ml. jsou sloužky naprosto precizní a bezchybné. Ztotožňuji se s celkovým zdejším hodnocením 82 %. I have spoken. ()
Paní Jiráskovou moc nemusím a úplně to u mně projela svou snahu se politicky angažovat (což navíc skončilo totálním krachem). Jestli bych měl ale jmenovat nějaký film s ní, který se mi nesmazatelně zapsal do duše, tak je to její hraběnka ze Zámku v Čechách (nikoliv Sestřičky). Pan Holý opravdu perfektně převedl na plátno tu obludnou dobu, kdy se z panských sídel často perel jinak stereotypního venkova dělaly chlévy JZD, sklady sena, kasárna či opravny traktorů atd... Kdy původní majitelé byli vyhnáni a jejichž dětem zůstaly většinou na meziválečné časy jen idylické vzpomínky na domov a na dobu, kdy slušnost a dobré vystupování byly standardem... Po ztrátě majetku, práv, často po dlouhém žalářování a nápravách v různých pracovních táborech pak tito často velice vzdělaní lidé končili jako manuálně pracující dělníci na těch nejspodnějších pozicích a dělnických profesí aby poznali jaké je to být dělník a ne vykořisťovatel... často museli při příjmech na hraně životního minima přihlížet podobně jako majetní sedláci rozkrádání či totální zkáze svých majetků, vlastněných často několik staletí a přihlížet nekompetentnímu a často zlému a mstivému jednání nových správců z řad lidu... Paní hraběnka si chce ty dávné časy připomenout a tak i přes zákaz pohlavárů a státní bezpečnosti jede své narozeniny oslavit na vyrabovaný zámek... Ať to bylo paní Jiráskovou a Karlem Heřmánkem, nebo tou látkou, která se mne velmi dotýká, nevím. Nemohu ale jinak a dávám 5 hvězd. * * * * * ()
Galerie (15)
Zajímavosti (5)
- Scenárista Hubač psal roli hraběnky pro Jiřinu Jiráskovou, produkce si ale do poslední chvíle neověřila, zda bude mít herečka na natáčení čas a když ji konečně oslovila, zjistila, že Jirásková má tolik aktivit, že jakékoliv další pozastavila. Snažili se scenáristu přesvědčit, že hlavní roli přeobsadí, ten to ale striktně odmítl a řekl: „Tak ji dejte přečíst scénář.“ Když si jej Jirásková přečetla, zrušila všechna vystoupení, ve kterých byla, i vystoupení ve Vídni a na natáčení okamžitě kývla. (sator)
- Skladba, kterou paní hraběnka (Jiřina Jirásková) zahraje na klavír na začátku i na konci filmu, je valčík z opery Petra Iljiče Čajkovského, „Evžen Oněgin“. (majky19)
- Exteriéry se natáčely na zámku Liblice, interiéry pak na zámku Libochovice. Natáčelo se ve městech Úštěk a Zlonice. (skudiblik)
Reklama