Režie:
Richard FleischerScénář:
Brian ClemensKamera:
Gerry FisherHudba:
Elmer BernsteinHrají:
Mia Farrow, Dorothy Alison, Robin Bailey, Diane Grayson, Barrie Houghton, Michael Elphick, Max Faulkner, Norman Eshley, Lila Kaye, Donald Bisset (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Mia Farrow si v tomto thrilleru zahrála mladou ženu, která nedávno oslepla při nešťastné nehodě na koni a nyní se zotavuje v domě svého strýce. S pomocí jeho a jeho rodiny se snaží vyrovnat se ztrátou zraku a naučit se normálně zvládat každodenní překážky. Do domu však vnikne vetřelec a zavraždí celou rodinu. Sarah nic netuší, když však putuje po domě a nevědomky nachází těla svých příbuzných, postupně si uvědomuje, že je v domě úplně sama, a že jí patrně hrozí nebezpečí. Jenže vrah se vrací a ona je uvězněna na opuštěné farmě a bojuje o život. Mia Farrow skvěle ztvárnila zoufalou ženu, jejíhož násilnického pronásledovatele rozeznají diváci jen podle jeho bot. Film se blíží k závěru, napětí stoupá a Sarah se pokouší uniknout ze spárů smrti. Jenže jak pozná, komu může věřit? (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (8)
Nie príliš podarený triler, ktorý mieša dobré scény s tými horšími a ani spracovanie nepatrí medzi tie kvalitnejšie. V prvom rade obsadiť do role mladej dievčiny tak šerednú herečku akou je Mia Farrow - bŕŕŕ - ani bicykel by som neoprel o tú vychudnutú hŕbu kostí bez kúska ženskosti a otrasným účesom. Celkovo obsadenie je dosť nezaujímavé, ešte aj Cigáni vyzerali čisto ako majorita a nie ako Cigáni. Vrah je celý čas ukazovaný iba cez svoje kovbojské čižmy, čo mi pripomenulo Toma a Jerry a tú ich paničku, ktorú bolo vidno iba skrz jej nohy. Po čase to už iritovalo...ak to malo účel iba v tom, aby si divák zamenil vraha s niekým iným, tak to bolo chabý nápad. Dôvod vrahovho konania nie je vysvetlený, defacto sa na to kašle. Na troch hviezdach ho drží jedine zaujímavý námet so slepým dievčaťom. Z takého námetu sa dalo vytrieskať ale oveľa viac. ()
Snaživé uchopení jednoho z nejobehranějších hororových námětů „křehká hrdinka v ohrožení“. Stejně jako se nevidomá Sarah orientuje hlavně díky objektům v prostředí, jsou rekvizity stěžejní i pro vytváření napětí. Slouží jako nápovědy, někdy falešné (váza na schodišti, zahradníkovy boty), k čemu by mohlo dojít a co by pro vyprávění mohlo být důležité. Divákova frustrace plyne jednak z jeho nemožnosti upozornit na viděné nástrahy hrdinku a potom v okázalosti, s jakou nám film zatajuje klíčovou informaci – kdo je vrah. Z něj nevidíme víc než nohy, čeho bohužel není využito k nápaditější pointě (kdy bychom například podle bot poznali, že jde o vraha, zatímco ostatní postavy by netušily). Odklony od ústředního, značně nevyrovnaného duelu, ať už k romanci nebo k westernu (!), nejsou atmosféricky stejně hutné jako Fleischerova promyšlená práce v uzavřeném prostoru. Za selhání zásadnějšího významu však považuji mizerné objasnění motivu páchaných zločinů. Vše podstatné o vrahově pošramocené mysli nám zřejmě má sdělit titulkový prolog (násilné filmy, násilné hračky), což možná mělo určitou váhu v Británii zkraje 70. let, ale dnes jde o výsměch veškerým seriózním výzkumům na poli násilného jednání. 65% ()
Prostřední zhruba třetina (aka "nevidomé děvče v domě mrtvol") šikovně odhaluje hrůznou skutečnost a udržuje konstantní napětí. Zbytek působí jako vlažnější epizoda kriminálního seriálu. Ve výsledku přesně ten typ filmu, u nějž bych uvítal důmyslnější remake (který by předně lépe pracoval s postavou vraha). ()
No popravdě, nevidomá dívka, která se zrovna vrátila z nemocnice, by se těžko takto sebevědomě pohybovala, byť po svém vlastním domově a ještě navíc bez slepecké hole. Toto by se dalo ještě překousnout. Nejhorší byl závěr filmu. Shrnul bych to k jedné frázi Vlasty Buriana, "zničehonic se objevil na nádraží železničář". Rozvedu, onen útočník se zničehonic objevil právě v domově jejího přítele. Jak věděl že je zrovna tam? A až pak. Tiše se vplížil do pokoje. To tam ovšem ale nebylo, spíš mi to přišlo, že se z chodby teleportoval rovnou za dveře koupelny. Tak takto tedy ne, nemluvě o tom, že nevíme, proč vraždil, a ani závěr nebyl příliš uspokojivý. Jinak by to mohl být docela dobrý snímek, ale bohužel hlavně ten závěr to totálně zkazil. ()
Samozřejmě z hlediska motivu nic úplně nového ani tehdy, páč leckdo si vzpomene minimálně na Čekej do tmy (1967). Přesto je Mia v roli Sarah velmi dobrá a část natáčení pro ni musela být i nezáviděníhodná fyzická zátěž. Jeden samozřejmě neví, jak by se v její situaci choval, a tak si občas říkám, že se sice chovala jako blbka, ale kdo ví. Psychopat vraždí a ke svému jednání jistě nepotřebuje nic vysvětlovat, jelikož psychopati často vraždí jen pro radost. Tenhle ale důvod měl, což pozorný divák jistě na začátku odhalí. Nu, lidé se dokážou mstít i kvůli menším věcem. Samozřejmě pohyb Sarah venku v krajině je tak trochu z říše fantazie, ale je to film. Skvělá Bernsteinova hudba, výborný vizuál. Nejen projížďka podzimním lesem je neuvěřitelně poetická. A protože je to jen film, lze i nad lecčíms přimhouřit oko. Pak si divák napětí jistě užije. ()
Reklama