Obsahy(1)
V únoru 2009 přijíždí na základnu Armadillo v jihoafghánské provincii Helmand skupina dánských vojáků v doprovodu dokumentaristy Januse Metze. Ten zde společně s kameramanem Larsem Skreem celých šest měsíců sleduje, jak probíhá život mladých vojáků necelý kilometr od tálibánských pozic. Výsledkem jejich práce je strhující a navýsost autentické válečné drama, které bylo na letošním festivalu v Cannes po zásluze odměněno hlavní cenou v Týdnu kritiky. V Dánsku vzbudil snímek bouřlivé reakce ohledně kontroverzního chování některých vojáků během přestřelky s bojovníky Tálibánu. Při natáčení této napínavé, brilantně sestříhané a vizuálně vytříbené sondy do psychiky mladých mužů uprostřed nesmyslné války, jejímiž oběťmi jsou především místní vesničané, tvůrci nejednou riskovali svůj život. Ještě znepokojivější než scény, kdy kulky tálibánců sviští kolem jejich kamery, jsou však záběry mladých vojáků, snažících se každý po svém vyrovnat se situací, při níž jde o holý život. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (99)
Přesto, že mě doku-film zpočátku úplně nepohltil, jsem pochopil, že to co uvidíte se nedá plně pochopit. Musíte tam být. Sám mi jeden kamarád, který se účastil několika turnusů v Afghánistánu nechtěl říci o tom, co tam viděl ani slovo. Řekl jen ´´stejně by jsi to nechápal, to se nedá popsat a vrátit se tam už nehodlám.´´ 75% ()
Trochu netradiční dokument zachycující přímo probíhající akci a život dánských vojáků v Afghánistánu. Místy se dočkáme i zajímavého vizuálního zpracování. Vojáci prostě dělají svou práci a snaží se přežít. Jak už to tak bývá, nejlepší je konec, který dává tušit, jak se bude vyvíjet jejich budoucnost. Škoda, že jim ještě nebyl dán prostor pro jejich osobní zhodnocení pobytu v Afghánistánu (7/10) [MFFKV 2010] ()
Naprostá fantazie! Armadillo je svým způsobem naprosto perfektní film, i když se tu považuje za dokument. Já jsem totiž čekal všecko možný a především jsem tušil, že hlavní kamera si zahraje pokra o to, která akční scéna se bude víc klepat, abych z toho jako divák měl větší hovno, a ono kuloví. Režisér to natočil s citem, natočil to naprosto přirozeně a já na ty dánský vojáky koukal s naprostým nadhledem, který jsem v žádném případě nečekal. Armadillo je prostě nářez. Představí Vám válku opět z jiného úhlu v rámci jiné země, která se zapojila do protiiráckého tažení a především Vám ukáže obyčejné lidi, obyčejné arabské pastevce, obyčejné elektrikáře co mají v Dánsku rodinu a především obyčejné city, se kterými se tu každý z nás setkává každý den. Ta tuna myšlenek Vás zaručeně rozlomí vejpůl. Výborný nápad ještě líp natočený. Překvapilo mě to, hodně. Dokonce jsem nedokázal zpustit oči aniž bych se bál, že se mi kolikrát rozkočí nad zblázněnou kamerou. Prostě to samotný režisér dokázal. Dokázal natočit autentické záběry tak, abych si myslel, že tam s nima jsem a přesto jsem z toho měl kulturnější zážitek než dědek s babkou na koncertu Evy a Vaška. ()
Pozorná sonda do rutiny dánské posádky v Afghánistánu. Režisér Janus Metz sáhl po moderní formě, nahlíží do intimity svých hrdinů, naslouchá jejich dialogům, rekonstruuje motivace a jako třešničku na dortu přidává skvěle sestříhané záběry z nasazení v boji. Metz nehledá kontext, ale spíš obyčejnost, válku očima jedince (tady se blíží Maozovu snímku). Díky výbornému technickému zpracování Armadillo představuje moderní a nekompromisní dokument. ()
PROVINCIE HELMAND, AFGHÁNISTÁN 2008, PŘEDSUNUTÁ OPERAČNÍ ZÁKLADNA ARMADILLO… /// Záznam půlroční mise... Loučení s mámou, kamarády, atd… zdlouhavej úvod – spíš jako k filmu, než k dokumentu. Taky sto minut – kurva to su zvědavej, co tam chtěj narvat! Seznamka se základnou, spousta plků, čumění na porno a nudný patroly. Nakonec je jedno, jestli plká nesmysly Američan nebo Dán. AKCE! Fajn dokumentární filmařina, mladíci prožívaj křest vohněm … a pak zase porno. (chvilku, dobrá…) Zajímavý jsou spíš ty hovory s místníma. Co si myslí a jak je serou. Překvapivě ne Talibanci. Další (druhá) akce a kapku mě sere, že je piču vidět. Chápu, že to není film a že dokumentarista je jen člověk. Chlapci si pak užívaj svoji chvilku slávy a mě by zajímalo, co by tam dali, kdyby k těm dvěma přestřelkám nedošlo. DOKUMENT PRO TY, KTEŘÍ TAM BYLI. Já tam nebyl. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Když najdu Mudžahída se 40ti kulkama v těle poznám, že tam byli Dánové. 2.) Chtěl bych, aby mě někdo natáčel v práci. 3.) Thx za titule ,,radmas“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
V souladu s výstižným sloganem snímku "pro vás je to film, pro ně je to realita" se tento důmyslně vystavěný dokument o válce odvíjí podle klasických žánrových schémat válečných filmů. Ukazuje vojáky před odjezdem do Afghánistánu v typických situacích (večeře s rodinou, obscénní party na rozloučenou v kasárnách) a během nasazení v Afghánistánu prezentuje vojáky jako personifikace žánrových klišé - vulgární chlapáctví, nerozvážnost, nenucenost. Dokonce i ve stylu klasických válečných filmů vůbec neukazuje protivníky. Právě v této zřejmě nezáměrné autostylizaci vojáků i filmu spočívá jeho síla. Díky chlácholivému žánrovému rámci má zdrcující působivost sekvence, kde dojde ke kontaktu vojáků s nepřítelem. Dokument nepojednává o vojácích coby individualitách a nezaměřuje se na jejich pocity, nýbrž ukazuje válku jako extrémní zkušenost z života ve stínu smrti. Záběry, kde vojáci trousí suverénní poznámky nad těly zastřelených protivníků přináší krajní zneklidnění, protože přesně útočí na nitro diváků, kteří válku sledují z pohodlí svých křesel doma či v kině. ()
Slabší dojem než Restrepo (x), nicméně i tady to dánský svědectví je zajímavá podívaná, která maluje ten stejný obraz - mylná představa o přestavbě, absence zápalu a víry boje za dobrou věc, nevyhratelný boj proti otrhaný guerillový armádě kdesi v pustý a nehostinný krajině, bez vůle tamních obyvatel. Neříkám nechat vznětlivý region úplně napospas Rusku-Číně, ale vysr*t se na strašáka terorismu a nechat také na svůj osud. ()
Mocný dokument o válečné nesmyslnosti. Zpočátku je to dokument spíše pro zábavu, vojáci jsou klasicky nadržení na akci, střih je zběsilý a tudiž dokument ani na chvíli nenudí. Pak ovšem příjde vážnější pasáž, která udělala tento dokument tak kvalitním. Není důvod nic dále popisovat. 90% 24.12. 2010 ()
Tak takhle si představuju dokument, který jde až na dřeň a dokáže bez jakýchkoli manipulativních praktik zprostředkovat svému divákovi realitu války ve vzdálené zemi, a to tak, že i člověk bez znalosti hlubších souvislostí, kontextu a historie afgánského konfliktu se dokáže dobře orientovat v pozici evropského vojáka, který má napravovat 20 let omylů dvou supervelmocí. Teprve tady si člověk uvědomí, jak absurdní je představa, že se podobný konflikt dá řešit silou. Je to srážka dvou naprosto odlišných civilizací a konflikt, který nemá konce. Při potlačování partyzánské války jsou těžké zbraně a ultramoderní vybavení často naprosto k ničemu. Tanky a automobily ničí pole rolníků, jejichž zájmy chtějí vojáci hájit. Stejně tak jakékoli vojenské akce dopadají na vrub civilního obyvatelstva, které obvykle dá přednost místním bojůvkám, jejichž jazyku a kultuře rozumí, před cizími vetřelci. Dokument ukazuje dánské vojáky jako normální kluky, kteří mají myšlení odpovídající jejich věku a životním zkušenostem. Chtějí zažít nějaké dobrodružství, touží po akci, mají normální lidský strach a projevují běžné emoce. Armadillo je cenné právě tím, že si na nic nehraje, a jestli je něčím šokující, pak spíš tím, jak hystericky reagovala média a veřejnost na chování vojáků v dokumentu. Mně přijde chování vojáků v daných situacích naprosto logické a soudnost schází spíš na té opačné straně. Celkový dojem: 95 %. ()
Súhlasím s Malarkeym. Je to dokument, ale zhruba od polovice je tak adrenalínový, že skôr pripomína vojnový film. Sledujeme cestu niekoľkých Dánskych vojakov, ktorý prvýkrát okúsia misiu v Afganistane. Ich cesta začína rozhovormi s rodinami, oni ich rozhodnutie samozrejme nechápu. Chlapi očakávajú dobrodružstvo a nemalou motiváciou sú iste i peniaze. Režisér s nimi musel byť na misii asi celých 6 mesiacov. Určite sa tam natočila hromada materiálu, takže bolo z čoho vyberať. Vznikol tak výborný dokument z reálneho prostredia, kde letia vzduchom skutočné guľky. Roztrasená kamera nevadí, kameramanovi od strachu určite nevošiel do zadku ani zastrúhaný vlas a v pohode si na to zvyknete. Vrcholom je vydarený útok na 4 člennú skupinu Talibancov, ktorých na kusy roztrhá ručný granát. Ten masaker je tam nasnímaný, vrátene toho, čo to schytal najviac(úplne na sračky). Okolo tejto úspešnej akcie sa točí aj celý záver dokumentu. Severania ma už neprekvapujú. Na čo siahnu, to premenia vo "filmové zlato". Ako dokument si zaslúži plný počet. 100%. ()
[IFF, Bratislava 2010] Závratne prenikavý a konzekventný dokument o šesť mesačnej mísii dánskych vojakov v juhoafgánskej provincií Helmand. Tamojšia základňa Armadillo hostí húfu mladých vlastencov, ktorí sa účastnia militantných operácií a sú ochotní riskovať vlastný krk. Janus Metz Pedersen uchopuje problematickosť frontových stretov za exaktný a teda veľmi realistický koniec. Bez prikrášlenia nazerá nielen do psychiky odhodlancov, ale aj na "mínové pole" v ktorom je (okrem konečného kontaktu) najdesivejšie to ticho pred búrkou. Na miesto podrobnej štúdie depresií ("Jarhead") sa spriama zameriava na "výkonnosť vlastnej vôle, počas sverepých komentárov nad mŕtvymi telami potvrdzuje všestrannú krutosť a na konci pripomína onu náročnosť zaradenia sa späť do spoločnosti. ()
Reportážní snímek z války snad ani nelze natočit lépe. Z Armadilla je cítit kolik času strávili tvůrci jeho tvorbou. Tím, že v rychlém sledu jedna událost střídá druhou Armadillo občas působí jako hraný film. Člověka napadne kolik materiálu asi muselo skončit v koši. Vše podstatné v něm ale zůstalo. Odlet optimisticky naladěných vojáků, dlouhé chvíle na základně, kontakt s afghánskými civilisty a na závěr plnohodnotná přestřelka. Kamera je při všem, což se podepisuje ne výrazné autenticitě filmu. ()
Armadillo se často pohybuje na hraně "dokumentárnosti" a připomíná svými postupy spíše narativní filmy, kde se veškerý natočený materiál uzpůsobuje režisérově vizi (která nutně nemusí korespondovat s realitou). Upozorňuje na to prolog, epilog i zvolená vizuální stránka a doprovodná hudba. U některých scén je jasné, že musely prostě být inscenované či zpětně vykonstruované až ve střižně (například časté střihy záběr-protizáběr nemohl v reálu jediný kameraman natočit). To samozřejmě nemusí nutně vadit při natáčení subjektivního uměleckého dokumentu, ale v tomto případě to působí příliš nepatřičně a zbytečně manipulovativně - přičemž to vlastně rozmělňuje samotné téma filmu. Obzvlášť v kontextu perfektního letošního dokumentu Restrepo, vynikne jeho omezenost. Restrepo nabízí přesah a mimo vykreslení vojenského života na bitevním poli navíc dokáže zachytit situaci v Afghánistánu obecně, věnovat se např. i jeho obyvatelstvu a problému komunikace mezi zdejšími obyvateli a armádními příslušníky. Armadillo sází spíše na emocionální efekt, než na rozšíření divákova obzoru o novou perspektivu či zajímavé informace. ()
Toto som rozhodne nečakal! Už prvá scénka na letisku, ked sa lúčia chlapíci so svojimi rodinami. Tie matky, fotrovia, frajerky... Zovrelo mi to srdce a tlačilo normálne slzy do očí i napriek tomu, že tí ľudia mi boli cudzí a mohol som ich mať akurát tak v prdeli! Pri prvej prestrelke a nočnej akcii som ani nedýchal a keby som mal zarazený papier medzi dvoma polkami, ťažko by ste ho vytiahli z tade! Na druhej strane som aj vymäkkol, ked tam ukázali tých dvoch dedov, ako rozprávajú o tom, o čo všetko prišli. No a lahôdka v priekope.... no, bude to dosť nerozdýchateľná záležitosť pre niekoho. Ja som si vždy myslel, že ked sa vrátia živí, že tam hovno robia a len gule váľajú. Teraz mám úplne iné pocity a hlavne rešpekt pred chlapmi ktorí tam boli a stále sú! P.S. Musím to doporučiť kámoške, ktorá tam má teraz frajera, nech ju jebne ! :)) ()
Perfektní.Líp natočený válečný dokument si snad ani nedovedu představit. Začínáme letmím seznámením se čtyřčlenou partičkou odlétající na půlroční misi v jižní provincii Afghanistánu. Po přesunu do předsunuté základny Armadillo sledujeme rutiní vojenskou práci jako stráž zakladny, průzkum, patroly.. Počáteční touha po dobrodužství se pro ně postupně mění v nudný a deprimující pobyt - zprávy o kolegovi, který koupil kulku nebo najel na minu jsou totiž na denním pořádku. Když už dojde ke kontaktu s nepřítelem, je většinou nejtežší ho vůbec lokalizovat, protože afghánci jak známo rádi útočí stylem "vystřel a uteč", pokud možno ještě z krytu civilní budovy. Ke konci akce přibývá a dojde i na důrazný střet, u kterého zatuhne krev v žilách. Můj velký obdiv směřuje k odvaze kameramana, který s přehledem dokumentuje situaci, při které mu kulky sviští kolem hlavy a banda talibanců s rpgčkama běhá za prdelí:). To musí být sakra klidas. Právě díky přehledným a kvalitním záběrům si člověk připadá zůčastněn dění a drsné realitě. Dokument Armadillo tak 100%ně splnil svůj cíl. ()
Půlroční turnus dánských vojáků v Afghánistánu jako na dlani. Režisér nikoho nesoudí, nepodsouvá nám, co je správně a co špatně, prostě jenom zaznamenává realitu a nechá diváky, ať si ji zpracují po svém. A že je o čem přemýšlet! ()
45th KARLOVY VARY INTERNATIONAL FILM FESTIVAL 2010 - DOCUMENTARY FILMS IN COMPETITION - Soutěž Dokumentárních filmů (Armadillo / ARMADILLO / Armadillo) - Dokumenty to je to co nikdy vyhledávat nebudu a pokud si nějaké vyberu doufám, že se povedou jako tento. Možná se mi to líbilo i proto, že to ani moc dokumentárně nevypadá, je to spíše takový polofilm (než-li dokument)... - 9. 7. 2010 - kino Drahomíra - Karlovy Vary - 85% ()
Život jedné jednotky zblízka. ()
Musim říct, že více než samotný dokument Armadillo by mě lákal dokument "Jak se točil Armadillo". ()
Moderní dokument se vším všudy, který vás přenese z pohodlí domova do afghánských polí, kde se stanete součástí skutečné vojenské patroly. Od obligátního loučení, přes počáteční nudné výjezdy až po strhující závěrečný souboj s Talibanci se jedná o bezprostřední záběry ze života současného vojáka. Pokud se někdo v souvislosti s Afghánistánem ptá, co tam ti naši vojáci vlastně dělají, tak mu vřele doporučuji tento snímek - určitě mu dá lepší představu o tom, co vojáci na zahraniční misi dělají, co si myslí a jak ve vyhrocených situacích jednají. Takovou autentičnost vám zkrátka TV zpravodajství nemá šanci nabídnout... ()
Reklama