Režie:
Miroslav HubáčekScénář:
Jiří MuchaKamera:
Rudolf MiličHudba:
Miloš VacekHrají:
Miloš Kopecký, Vlasta Matulová, Jana Hlaváčová, Olga Schoberová, Vladimír Menšík, Jiří Menzel, Zdeněk Dítě, Eduard Dubský, Jan Libíček, Blažena Slavíčková (více)Obsahy(1)
Od tohoto večera si nikdo nic slibovat nemůže… Architekt Jiří Donát (M. Kopecký) se považuje za zcela průměrného starého mládence, ke kterému jeho okolí necítí přílišnou důvěru, ale neustále od něj požaduje více, než mu je schopen dát. Chce se zavděčit své mladé milence Evě (E. Schoberová) a dohodit jí u své vedoucí předvádění šperků na výstavě ve Vídni. Když neuspěje, rozhodne se Eva zkusit štěstí na pěveckém konkurzu v jedné kavárně, kam ji Jiří doprovodí. Když na ni čeká, potká svého záletného kamaráda Bedřicha (V. Menšík), který ho požádá, aby se před jeho blížící se manželkou vydával za přítele dívky, se kterou zrovna sedí. Když Jiří s neznámou dívkou (J. Hlaváčová) zůstane nakonec sám, rozběhne se večer, od něhož netuší, co čekat… Komedie Miroslava Hubáčka o charismatickém muži postrádající důvěru svého okolí, byla přímo psána na tělo Miloši Kopeckému. Ten však s původním scénářem nebyl zcela spokojen a k úpravám scénáře Otty Zelenky přizval Jiřího Muchu, který filmu dodal výslednou podobu nahořklé konverzační komedie. Za zmínku také stojí, že se ve snímku objevila ve svých počátcích bigbítová kapela Olympic s písní "Nebezpečná postava". (Česká televize)
(více)Recenze (31)
Hrůza, vždyť to bylo úplně o ničem! Nevýrazný, dlouze ukecaný a především velmi nudný film (slabý děj i scénář), který nezachránil ani pan Kopecký (jehož role mu byla napsáno přímo na tělo), o proti předchozím filmům méně výrazná Olinka Bérová, trochu žalostný pohled na korpulentní Vastu Matulovou, pro kterou to byl vůbec poslední celovečerní film po dlouhých 26 letech strávených před kamerou. Ta jedna jen za nějakou tu rock 'n' rollovou atmošku v báru a částečně i za Janu Hlaváčovou. Jak napsal kolega Přemek, opravdu právem zapomenutá hořko-sladká komedie. ()
Filmový flám roku 1966 zde bez přívlastku velký... Flám relativně skromný, komorní, decentní, ale stejně dosti zábavný a mající minimálně jeden značně odvázaný vrchol u střetu s partou mladých motorkářů. A jako snad každý flám, i tenhle film už v posledních minutách trošku dodýchává, i s menší ztrátou na tempu u příchozího rána probdělé noci. Posléze od zazvonění budíku ještě silněji přichází vystřízlivení s návratem do každodenní reality a vážnějším začátkem nového dne. Velký smysl pro ironii a nadsázku v podání Miloše Kopeckého, v typické svůdnícké roli, vynikne obzvlášť v četných vnitřních monolozích hlavní postavy (byť 3 roky před Já, truchlivý Bůh ještě bez prolomování čtvrté stěny směrem k divákovi). Naladil jsem se brzy na komorní styl, bavil mě jemný humor i herci včetně tajuplné milenky Jany Hlaváčové a byl jsem také překvapen, kolik známých tváří se v drobných rolích této polozapomenuté komedie postupně objevilo (ještě i zpívající Olympic s Petrem Jandou v jednom z lokálů). Za mě hodně dobrý... „To už jsi vstal nebo jdeš teprv' spát?“ [80%] ()
Dialog plný rozporů. Touha toho, jak známo, mnoho slibuje, ale málo naplňuje. Což je případ i tohoto filmu. Výchozí situace, neotřelá svým neformálním pojetím, přímo vybízí ke konverzaci mezi náhodně se shledavšími lidmi, mužem, úspěšným architektem, jehož libido se ocitá v úzkých vlivem nekonkrétních obav a dojmů, s nimiž si pojednou jeho majitel neví rady, a ženou, která klame tělem i slovem, tím spíš, představují-li je Miloš Kopecký s Janou Hlaváčovou. Potíž je v tom, že tu, bohužel, nejde ani tak o to, co se říká, ale jak se to říká. A tam, kde forma převažuje nad obsahem bývá pravda často jen zdánlivá. ()
Moj prvy Myroslav Hubacek a hned priemerny film. Za najlepsie obdobie vzniku filmov su v ceskoslovenskej kinematografii uz dlhodobo 60. roky, ale tento film rozhodne nepatri k tomu najlepsiemu, co sa tuna natocilo. Ponajprv asi preto, ze film neukazuje nic zasadne, a prakticky stoji a pada na Mylosovi Kopeckom /Dobry vojak Svejk, Jan Zizka, Kral Kralu/ a na Jane Hlavacovej. Ono uz sam pan Kopecky mal vyhrady k scenaru a filmu, lebo sam dobre vedel, ako ho vnima verejnost byvalej ceskoslovenskej federacie. Preto sa musel dej a aj dialogy hodne prepracovat a museli sa povsuvat do filmu nove skutocnosti. Tematika je slaba, ma cosi do reality, ale nuda suverenne prevazuje. Dej sa tiez akosi vytratil. 50 % ()
Já nejsem špatný kluk, já jsem Rudýnek. Olympic hraje v původní sestavě s 24letým vlasatým Petrem Jandou, 28letý Jiří Menzel vede noční partičku socialistických chuligánů, půvabná 28letá Jana Hlaváčová se stylizuje do prostitutky a 44letý Miloš Kopecký se drží své typické role záletníka...a stejně to nestačí na víc než dvě hvězdičky. ()
Reklama