Režie:
Martin ScorseseScénář:
Terence WinterKamera:
Rodrigo PrietoHudba:
Theodore ShapiroHrají:
Leonardo DiCaprio, Jonah Hill, Margot Robbie, Matthew McConaughey, Kyle Chandler, Rob Reiner, Jon Bernthal, Jon Favreau, Jean Dujardin, Joanna Lumley (více)Obsahy(1)
Film Vlk z Wall Street přináší podívanou z doby, kdy na Wall Street vládla pravidla Divokého Západu. Jen místo pistolníků na koních se tu prohánějí jachty a nahé blondýny a místo prachu nad prérií víří vzduchem bankovky. Někdy dokázal vydělat i 12 milionů dolarů za pouhé tři minuty. A peníze uměl také pěkně roztáčet. V jeho kancelářích běžně defilovala nahá dívčí dechovka, šňupaly se velehory kokainu, pořádaly se závody v házení trpaslíky, opice jezdily na kolečkových bruslích a se svou ženou souložil na matraci ze samých bankovek. Když mu v Londýně na večírku došly drogy, vzbudil svou newyorskou sekretářku, aby mu je poslala soukromým tryskáčem. Po každém velkém mejdanu ale přichází i odpovídající kocovina. Zvlášť, pokud kouzlení s akciemi je více než jen kreativní. FBI vás pak chce zatknout a mnoho dalších se chce pomstít. (Bontonfilm)
(více)Videa (39)
Recenze (2 499)
Jsem celkem udiven. I když snímek zobrazuje morálně pochybnou postavu, nezastává se jí přece, ani ji nehájí. Martin Scorsese natočil film zpracovaný dost neosobním způsobem, každý si může vybrat, jak bude k Belfortovi přistupovat. Už dlouho jsem se nedíval na film tak nezúčastněně, jakoby svrchu a hlavnímu hrdinovi vůbec nežral to, co je podle něj život snů. Dlouho jsem Vlkovi odolával (téma mě moc nelákalo), oceňuju plynulost vyprávění vzhledem ke stopáži, užil jsem si pár vymazlených záběrů, ale k té skoro celkové adoraci se přidat nehodlám. 70%. ()
Nějak podvědomě jsem se tomuhle snímku dlouho bránila, nicméně nebylo zbytí a spadla jsem do toho taky. Ale spadla jsem do totálního bordelu doslova a do písmene. Scorsese má na to, aby z takového námětu vykřesal daleko stravitelnější polívčičku než tu, kterou mi tady předložil. Leonardo zářil, to je nezvratný fakt, ale on by zářil i v jiném provedení, takže to bude opravdu asi touhle zvláštní trojkou Terenceho, Jordana a Martina. Néé, nuda to není, ale vidět to znova nemusím namátkou oproti skvělému Prokletému ostrovu. ()
Leonardo DiCaprio prochází proměnou v Matthewa McCounaugheyho v biografii, která se zalyká sama sebou. Na to, jak dlouho a rychle Vlk z Wall Street mluví, toho ve výsledku řekne překvapivě málo. Podobně jako Velký Gatsby, jiná loňská snaha prozkoumat sebedestruktivní potenciál kapitalismu, taky Vlk mne bavil více formou než obsahem. ___ Ústřední téma mužské frustrace z neschopnosti dosáhnout vrcholu a udržet se na něm už Scorsese zpracoval několikrát (nejsugestivněji zřejmě v Zuřícím býkovi). Jiný je především tón, míra excesu a větší důraz na rituální rozměr divošského chování. Sex, drogy a chlast získaly společného jmenovatele v dolarových bankovkách, za něž si lze koupit kohokoliv a cokoliv. Film peníze neodsuzuje – a je otázkou, zda by jej v takovém případně dnes někdo bral vážně. Naopak upřímně připouští, že si za ně lze dopřát hory slasti. Mnohoznačná poslední scéna agenta Denhama (usmívá se?), společně s Belfortovou první manželkou jediného morálně konajícího člověka, nechává na našem úsudku, zda je šťastný, nebo lituje, že nekývnul na Belfortovu nabídku. (Denham působí jako bytost z jiného, lidského světa také díky utlumenému herectví Kylea Chandlera.) Do podobné „rozhodni se sám“ pozice nás Scorsese staví vícekrát, třeba i během pomalu kultovního Belfortova plazení se do lamborghini. Scéna není „zevtipňována“ hudbou nebo dobře načasovaným střihem. Jde o několik statických záběrů bez hudebního doprovodu. Nejsme vedeni k tomu, abychom se protagonistovi smáli, pouze se to tak nějak očekává. ___ Etuda s lamborghini, nezapomenutelná zejména díky fyzickému výkonu DiCapria, který dává vzpomenout na Jerryho Lewise a jiné mistry těla, při druhém zhlédnutí zároveň zesílila mé podezření, že Scorsese neměl úplně jasný koncept, jak jednotlivé části filmu natočit a poskládat dohromady. Vyjma uvedené scény totiž víceméně platí, že čím méně je film cool, tím vážněji bychom jej měli brát. Prudké nájezdy kamery, „raušové“ nadhledy, zpomalený nebo zrychlený pohyb, hlasitá hudba (jejíž výběr je řízen tím, zda zrovna sledujeme bakchanálie nebo třeba další úspěch na burze) – to všechno jsou indikátory, že vyprávění má plně ve své moci Belfort. Ten se ovšem od prologu (bílé, nikoli červené Ferrari) projevuje jako vypravěč nespolehlivý, neříkající buď pravdu, nebo alespoň ne celou pravdu. Opakovaně jej jiné postavy nebo samotné filmové vyprávění musí uvést na pravou míru, říct, co se skutečně stalo (S/M večer, řádění v letadle, návrat z Country Clubu). Scény bez hudby a Belfortova chvástavého komentáře, řešené standardní technikou záběru-protizáběru, jsou k počínání „hrdiny“ svým obsahem často kritičtější a vzniká dojem, že získáváme fakta v čistší podobě, nepřefiltrovaná Belfortovou optikou. Jenže Belfort se občas ve „svých“ scénách dopouští toho, čemu se nestranný (a nepřítomný) filmový vypravěč vyhýbá – shazuje sám sebe (jedenáctivteřinová soulož, sebeironická citace Browningových Zrůd). Má jít o překvapující porušení pravidel (jakým je později propůjčení voice overu jiným vypravěčům, Saurelovi a tetě Emmě), nebo jde o důkaz, že film ve své opulentní neukázněnosti žádná pravidla nerespektuje? ___ Poskládání zápletky z různě šílených příhod ovšem není tak nahodilé, jak by se mohlo zdát. Vyprávění ubíhá stále vpřed díky rytmicky dobře promyšlenému uvádění nových postav a odhalování nových informací nebo díky prohlubování motivů upozorňujících na nápadný (a DiCapriem excelentně zahraný) kontrast mezi Jordanem, který měl ambice a pletený svetr a Jordanem, který má všechno. Ať už Vlk z Wall Street jasný koncept má, nebo nemá (jakože nejspíš má, ač jsem jej ani napodruhé neobjevil), ať už je jeho exploatování ženského těla sexistické, nebo ne (jakože nejspíš ano, protože jako zbraň svých vnad využívá pouze Naomi), zůstává nový Scorseseho film zábavně provokativní černou komedií (nebo hororovým muzikálem?), která po celé tři hodiny pulzuje neskutečnou (maskulinní) energií a sympaticky se nám nesnaží podsouvat žádná mravoučná moudra o škodlivosti peněz, egoismu a různých podobách nestřídmosti. 85% () (méně) (více)
"První pravidlo Wall Street: Nikdo, ani Warren Buffet nebo Jimmy Buffet, neví, jestli akcie půjdou nahoru, dolů nebo se budou motat v kruhu. A nejmíň makléři. Ale musíme předstírat, že víme." Jsem šťasten, že mi informovaný zdroj potvrdil mé podezření, že žádný makléř netuší, kterým směrem se budou pohybovat ceny akcií, protože ho zajímá jen vlastní provize, honění a drogy. Jen mne mírně znepokojuje to, kolik vyfešákovaných příživníků se na tomto vymyšleném byznyse dokáže napakovat. A v tom mám největší problém, protože sledovat sjetého týpka, kterak velkoryse rozhazuje cizí peníze mne sice bavilo, ale upřímně jsem mu přál jen to nejhorší. A on žádného dvoumetrového černouška s půlmetrovým klackem za taťku nedostal a to mne mrzí. Nicméně mne snímek donutil k zamyšlení, zda ze mne peníze opravdu udělají lepšího člověka. Tak mi jich hodně pošlete, abych to zjistil. Výzkum by se přece měl podporovat. ()
Nejzásadnější americký film od The Social Network. Amorální není tenhle film. Amorální je jeho hlavní postava a současná společnost jako celek. Svým chováním odpuzující zmrd a zločinec, který sice skončil ve vězení (na směšně krátkou dobu), bez přátel a s dluhy, ale nyní si stejně relativně normálně žije, přičemž se stále najdou zástupy podnikavců, kteří ho berou za svůj vzor a dychtivě poslouchají jeho motivační přednášky. Sám Scorsese sice hlavní postavu z přijatelných morálních pozic nekomentuje (jak by taky komentoval, když je Belfort vypravěčem), za tři hodiny stopáže si ale soudný divák dokáže udělat obrázek sám. Rozverná komedie se tak díky konfrontaci s divákem mění na dost sžíravou satiru. Výborná svižná zábava s dost temným postdiváckým dozvukem. Se stim smiř. ()
Galerie (412)
Zajímavosti (104)
- Jordan (Leonardo DiCaprio) vytahuje z kožené bundy pero a podává ho levou rukou kolegovi, po kterém chce ukázku toho, jak by mu pero prodal. V následujícím záběru ale podává podává pravou rukou. (icewhite)
- Ve scéně, kdy Mark Hanna (Matthew McConaughey) rozmlouvá s Jordanem Belfortem (Leonardo DiCaprio) v restauraci, má na sobě Mark tmavé sako se vzorkem úzkého proužku, modrou košili s bílým límcem a červenou zdobenou kravatu. Stejný oblek nosí i psychopatický makléř Patrick Bateman (Christian Bale) ve filmu Americké Psycho (2000). (Hlavonozec)
- Ačkoliv není uvedený v titulcích, krátkou roli vedoucího malé makléřské firmy Dwayna, který Belforta (Leonardo DiCaprio) seznámí s prodejem “Penny Stocks”, si zahrál režisér Spike Jonze. (sakuL_)
Reklama