Režie:
Paľo BielikScénář:
Paľo BielikKamera:
František LukešHudba:
Milan NovákHrají:
Juraj Sarvaš, Dušan Blaškovič, Ctibor Filčík, Július Vašek, Ivan Mistrík, Elena Zvaríková-Pappová, Andrej Chmelko, Magdalena Lokvencová-Husáková (více)Obsahy(1)
Dramatický príbeh o protidôstojníckej vzbure 71. trenčianskeho pešieho pluku v Kragujevaci v období prvej svetovej vojny. Film získal osobitné čestné uznanie a Cenu FIPRESCI na 11. MFF Karlove Vary 1958. (oficiální text distributora)
Recenze (47)
Ďalší z vynikajúcich filmov Paľa Bielika, pravdepodobne najlepšieho slovenského režiséra. Na dobu vzniku ide o pozoruhodnú drámu s perfektne vystavaným príbehom, pričom sa nevyhýba ani bojovým scénam, ani silným emóciám. Prostredie R-U armády a celkovej mentality vtedajšej doby je celkom dobre vystihnuté, hoci pátos nemôže chýbať ani tu. Myslím si, že tento film je konkurencieschopný aj voči zahraničným produkciám vtedajšej doby, napríklad s mnou nedávno zhliadnutým filmom "Cesty slávy" od Kubricka, ktorému sa kvalitatívne minimálne vyrovnáva. ()
Režisér Paľo Bielik to vždy vedel správne namiešať, silná dráma, vzopretie sa vojenskej tyranii, hrdinské povstanie proti nátlaku. /80%/ ()
Paľo Bielik je nejtalentovanějším slovenským režisérem hraného filmu v poválečném Československu. V jeho filmech se objevují silné nacionální motivy, dá se říct, že zrcadlí jeho národní hrdost. Právě toto jeho přesvědčení dodává jeho dílu punc poctivosti. Nezapře Plickovu školu, osobně se domnívám, že pokukoval hodně po ruské kinematografii, odkud převzal ducha hrdinství, silnou dramatizaci až patetičnost. Na celkovém vyznění to ale spíše přidává nežli ubírá. Příběh se rozebírá pomaleji, aby v druhé půli nabral na tempu. Pokud mě paměť neklame, jde o první slovenský film zasazený do první světové války. ()
Ucházející záležitost, ale na mě místy až příliš rozvleklé a zdlouhavé. Bielik si sice určitou laťku drží v každém filmu který režíroval, nicméně druhého Dabače jsem zatím jaksi pořád ještě neobjevil.55% ()
"Glavy hore, junáci"...kričia Srbi v mestečku Kragujevac. Štyridsaťštyri odsúdených kráča pomaly, v smutnej atmosfére a niet sa čo čudovať, pretože popravčia čata už čaká...Veľmi kvalitný film z obdobia 1.svetovej vojny, kde sa P. Bielik ako režisér nestratil ani v bojových scénach. V prvom rade ide o súboj charakterov, silnej témy a na tom sa dá vždy stavať. Vzniklo dielo, na ktoré môžme byť hrdí, ktoré trúfam si povedať, dnešná slovenská kinematigrafia nedokáže prekonať a ako námet celosvetovo zrozumiteľný, by bol vhodný remaku. Svojím protivojnovým posolstvom veľmi pripomína slávne Kubrickove Cesty slávy. Bolo by zaujímavé sledovať ako by si s tým hollywood poradil. Vyčítať mu možno iba príliš poetický úvod z až príliš ľúbeznou slovenčinou, ktorá mi trošku kazí výsledný dojem. Je to ale iba malý nedostatok, ktorý si v priebehu filmu množstvo postáv vykompenzuje nadávkami na všemožný spôsob (jebem ti!, hovädo!,hovädo!,hovädo!...). Trochu zamrzí, že Bielik už nešiel do detailov okolo popravy, ale pri čítaní knihy o tejto udalosti mi behá mráz po chrbte. Jeden z popravených napríklad tesne pred smrťou vykríkol: "Za nami idú bratia Srbi a tí nás pomstia!" Vzhľadom na rok výroby môžme vtedajšej generácii tvorcov iba závidieť a pre dnešných, môžu byť stále vzorom. Prvý, druhý, tretí vystúpiť...,prvý, druhý, tretí vystúpiť...,prvý, druhý, tretí vystúpiť...,prvý, druhý, tretí vystúpiť...,prvý, druhý, tretí vystúpiť...,prvý, druhý, tretí vystúpiť...,prvý, druhý, tretí vystúpiť.....100%. ()
Silné protiválečné dílo bohužel nedokázalo vytěžit pranic z černobílého vizuálu. ()
Príbeh sa zdá na začiatku predvídateľný. Mladý muž sľúbi svojej žene, že sa vráti z vojny. Lenže prvé zábery hovoria o niečom inom. Ako to teda Bielik s divákom myslí? Hlavne sa snaží natočiť plnokrvnú drámu z prvej svetovej vojny na európskej úrovni. S hutným scenárom, ktorý má niekoľko dejových fází, strieda akciu s emotívnymi momentami, miestami je melodramatický, inokedy hrdinský, úplne na konci trochu zbytočne patetický. Pre mňa uveriteľnejší historický film, ako napríklad Majster kat, ale najmä dramaturgicky vyvážený. Po všetkých stránkach veľmi solídny (možno aj prvotriedny) slovenský film 50. rokov na európskej úrovni. Avšak trochu už z pohľadu prihliadajúcom na dobu vzniku. Taký menší konkurent príbehu Na západnej fronte kľud. ()
Aj po polstoročí, ktoré uplynulo odvtedy, keď som ho videl v kine, ho považujem za pozerateľný. Síce sa na ňom podpísala doba, v ktorej vznikol a neviem, či by som ho bez problémov odporučil mladému divákovi, ale pre nás, ktorí ho poznáme z onej doby predstavuje málo premennú hodnotu. ()
Výborní herci, no Bielik tu zbytočne pritlačil na hudobnú stránku, niekedy to až rezalo uši. Inač taká zbytočná udalosť. Dnes sa v dejinách oslavuje ako boj mladých vojakov za slobodu a proti vojne, ale v skutočnosti za všetko mohol hlavne alkohol, ktorý z blbej potýčky urobil krviprelievanie. ()
Silný protiválečný film, současně přímočarý (soustředěný na rozmanité vztahy mezi postavami, jejichž bohatství a pestrost jako by zpřítomňovala celý svět) i citlivě komponovaný z přítomných chvil i ze vzpomínek, jimiž na bojiště vstupují životní osudy těch – neméně ohrožených – v zázemí, předjímá ještě komplexnější a soudržnější výpověď o málo mladšího Fričova snímku Hvězda zvaná Pelyněk. Ústřední hrdina, člověk věrně zamilovaný do života, neochotný přizpůsobit se ani militaristické mentalitě licoměrného rakouského důstojnictva, krutých to zrůd, ani těch, kteří z války profitují, se plně vydává ve víře v svobodu svou i svých bližních. Méně odhodlaní, jinošští jsou jeho druhové, ale ani oni nezaostávají, když je třeba nastavit hruď či tvář nebo se chopit zbraně. Jejich společná cesta – to jsou jiné dějiny první světové války, než jaké by psali oficíři, dějiny odhalující zlo v samé podstatě války. V dnešní době, která se se slepým nadšením násilí otevírá, by se měl každý s podobnými kapitolami historie dvacátého století seznámit. ()
Ďalší s Bielikových chlapských filmov, ktorým nemôžete nič vytknúť. Na to v koľkom roku film vznikol sa môže pochváliť skvelým príbehom - čo dokazuje Bielikov talent pre písanie scenára, výbornými hereckými výkonmi - čo dokazuje Bielikov talent pri vedení a výbere hercov, a v neposlednom rade na svoju dobu výborné akčné scény. 44 je príbehom vojakov, ktorý sa vzbúrili proti vojne a vojenskému systému. Je rozprávaný retrospektívne cez oči hlavného hrdinu, ale hrdina príbehu je kolektívny. Film je plný silných a sympatických hrdinov, ktorý ako to už v Bielikových filmoch býva nešteria humorom a vždy držia spolu. Protipól k nim sú vysokopostavený hodnostári, ktorý sa obohacujú na vojne a ktorý pôsobia od prvého momentu nesympaticky - hlavne výborný Ctibor Filčík, ktorému by som aj ja sám rád jednu natiahol. Film je napínavý, hlavne ku koncu - pôsobí veľkolepo a badať tam znaky poctivej roboty strihnutej perfekcionalizmom, tak typickým pre celú Bielikovú tvorbu. Pre mňa je to ďalšie vrcholné dielo 50 rokov, kedy bol Bielik na vrchole svojich tvorivých síl. ()
Silný a emocionálny snímok, ktorý ešte aj dnes zamrazí. ()
Viděl jsem nedávno Paths Of Glory ze stejného roku a také s námětem z I. světové války. Z tohoto srovnání Štyridsaťštyri nevychází moc dobře. Klidně by to mohl být film z roku 1937, jeho filmová řeč je v roce 1957 těžké retro. ()
Pamatuju, ze mladych let jsem to opakovane obrecel, ale je to silna latka ()
Bielik bol vyborny reziser, o tom bez debaty /aj ked ako herca ho nemusim ..../ a vo filme 44 nam ponuka scenaristicky silny pribeh o tom, co sa stalo v Kragujevaci 1918. Na dobu svojho vzniku ma film obstojne akcne sceny, herecke vykony su taktiez na urovni /Bielik si vedel vyberat hercov ..../. Najlepsia bola mraziva scena : prvy druhy treti vystupit, prvy druhy treti vystupit, prvy druhy treti vystupit .... 86 % ()
Film zalozeny na vybornem nametu a scenari, podporeny vybornou hudbou Milana Novaka. Zrucna je i rezie Pala Bielika, ktereho bezesporu povazuji za jednu z nejvyraznejsich postav slovenske kinematografie. Film ma ale nekolik hluchych pasazi u kterych jsem se malinko zacinal nudit. Slusne vykreslene jednotlive postavy. ()
Príjemné prekvapenie...asi najlepšie spracovanie filmu s tematikou 1. svetovej vojny. Áno, z filmu trochu vyznieva naivita, ale to je na rok výroby typické. Skvele zahrané herecké role sú asi štandardom, ale technické spracovanie viac-menej výnimkou. Hodnotenie: 80% ()
Film je nesmírně naivní-to bych mu omluvil r. 1957. Je bohužel i mizerně zahraný a blbě režírovaný. Z mého pohledu film s vážným tématem, který tvůrci posrali dříve, než začali. Technický termín bych opětovně zvolil Slovensko-stalinisticky ušmudlané. ()
Chvalabohu, že som sa nedal odradiť prvou polhodinou, teatrálnou a sentimentálnou. Nepresvedčivá vzťahová a romantická linka by ma takmer odvrátila od jedného z prvých vrcholov slovenského filmu. ()
„Po tejto vojny nebude viac vojny lidu zmúdrejú nájdu ľudskú reč, zastane človek pro človeku a povie prosto, na čo je vojna." Tomuto naivisticko-patetickému konci, který pronáší jeden z odsouzenců na smrt, předchází místy až příliš rozvleklá a zdlouhavá zpověď jednoho z vojáků, kteří se v červnu roku 1918 v srbském Kragujevaci zapojili do vzpoury jednoho pěšího pluku rakousko-uherské armády proti jejich velení. Oceňuji dobře natočené bojové scény, byť jich tu vlastně zas tolik nebylo. Líbila se mi vcelku i hudba Milana Nováka. Pak tu je samozřejmě ono protiválečné poselství filmu ("Ľuda sme, na čo sa máme zabíjať."), což v 50 letech samo o sobě jistě stačilo k tomu, aby si film získal značné renomé. Nejsem si však jistý, zda to stačí k ocenění tohoto filmu o 60 let později. Ze slovenských filmů o světové válce se mi rozhodně mnohem více líbil Hollého film Signum laudis. ()
Reklama