Režie:
Jodie FosterScénář:
W.D. RichterKamera:
Lajos KoltaiHudba:
Mark IshamHrají:
Holly Hunter, Robert Downey Jr., Anne Bancroft, Charles Durning, Dylan McDermott, Geraldine Chaplin, Steve Guttenberg, Cynthia Stevenson, Claire Danes (více)Obsahy(1)
Den díkuvzdání připadá v USA tradičně na poslední listopadový čtvrtek. Claudia Larsonová cestuje domů na svátky s nechutí, frustrována a předem nabroušená. Kdo zná její střelenou rodinu, složenou ze svérázných individualit, ten se nediví. Máma šmejdí po domě a obtěžuje všechny se svou opožděnou krizí středního věku. Tatík je dobromyslný podpantoflák a homosexuální bratr se najednou objevil v doprovodu přítele... Rodina se po roce znovu sešla, ale dříve než se na svátečně prostřeném stole ocitne pověstný nadívaný krocan, projdou všichni Larsonovi očistcem nedořešených vzájemných vztahů, traumat a neuróz z opuštěnosti, z nenaplněnosti života, z nadrženosti, ze sexuální orientace a bůhví z čeho ještě. Kvalita této dramtické komedie stojí a padá s hereckými výkony. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (36)
Mít to propracovanější dialogy a mít to víc silnějších scén, asi bych ten plný počet i dal. Vedené je to naprosto perfektně (akorát jenom ten začátek možná trval moc dlouho), je to i dobře a citlivě natočené, téměř to nenudí, postavy jsou zde skvěle vykresleny a má to i zajímavé téma tajemství v rodině a jejich důsledky. Nejvíc na mě ale zapůsobila jedna scéna, ve které otec Claduii vypráví, že jeho nejlepší zážitek v životě trval sotva pár vteřin - což je dost zajímavá myšlenka, nad kterou jsem nikdy v životě nepřemýšlel, ale ono na ní něco je. Když jsem jako malý jednou šel s tátou a tetou z Ikey, prolétlo skoro těsně nad její střechou letadlo a já ho takhle blízko ve vzduchu v životě neviděl. Stále si to pamatuji, dost živě, a to mi bylo tak 6 nebo 7. A tenhle moment taky trval jen pár vteřin. Dokonce ten můj příklad krásně odkazuje i na to, co otec říká v tom filmu Claudii. Velmi mile mě ten film překvapil - má co říct, nenudí, zaujme a je opravdu velmi dobře veden. Nechci to zakřiknout, ale že by Jodie Foster byla i skvělá režisérka? Tady jsem totiž k plnému počtu rozhodně neměl daleko a jestli i její ostatní filmy jsou minimálně takových kvalit, jako Domů na svátky, mohla by být kromě mojí nejoblíbenější herečky (o tuhle pozici se ale dělí s Laurou Dern) i nejoblíbenější režisérkou? Uvidím. Silné 4* ()
Rodinu a příbuzné si člověk nevybírá. Je to skupina lidí, s níž musí žít, která mu celý život leze na nervy, ale když je zle, jsou to jediní lidé, kteří mu zbydou. Zvlášť, když člověk v mládí vypadne z maloměsta do Chicaga a vrací se domů jen na svátky. A rodinka se sejde, všichni jsou praštění, nesnáší se navzájem a je to nesnesitelné. Tady je to dost přitažené za vlasy, jelikož tvůrci to tak chtěli. Holly Hunter táhne parádně celý film, škoda, že nedostatla takových hereckých příležitostí víc. Nečekejte nic , než trochu bláznivý film a o třech dospělých co přijedou domů k rodičům na Díkůvzdání. Je to konverzačka (Robert Downey se zase chová jako idiot protože idiot je), žádná velká moudra se nedozvíme, je tam pár pěkných silných momentů, i když se to tváří jako komdie, je to zatraceně vážné. Myslím, že se tenhle divný film Jodie Foster povedl. 80% ()
Nedokoukatelné. Užvaněné. Nevtipné. Možná proto, že nemáme Thanksgiving. Možná proto, že Downey, ten geniální herec, se zde -- opět -- tak trapně předvádí. A celé to smrdí falší. Američani by si na "opravdovost všedního života a lidiček v něm" hrát ve filmech neměli -- až na výjimky. Umějí vtisknout na pásek docela jiné věci. ()
Asi si budu muset začít číst pořádně obsahy :D takhle jsem byla trochu vykolejená z těch "svérázných individualit", kterých na mě bylo v této rodině trochu moc. Tak moc, že už pro mě byla těžko uvěřitelná. Dle zdejších zajímavostí byl Robert Downey Jr. většinu natáčení pod vlivem, nu tomu bych i věřila, protože mi připomínal klauna bez červeného nosu. ()
Opinions are like assholes, honey. Everybody´s got one and everybody thinks everybody else´s stinks. 1) Situační humor je skvělý, karikatury výborné, ale jakmile film začne hrát na vážnou notu (ve druhé polovině), jde výrazně dolů. 2) Taky mi vadí, že v chování ani v názorech postav nedojde k žádnému posunu. 3) Ovšem na otázku tetičky Glady o maximální rychlosti auta: How fast can you make this thing go, Tommy?, nelze fakt říci nic jiého, než co odpověděl 30letý během natáčení stále zdrogovaný Robert Downey Jr. (Tommy): Like the wind, honey, like the wind. ()
Galerie (55)
Zajímavosti (2)
- Většinu natáčení byl Robert Downey Jr. pod vlivem, v době filmování užíval heroin. (Fenk)
Reklama