Režie:
Ol ParkerScénář:
Ol ParkerKamera:
Erik WilsonHudba:
Dustin O'HalloranHrají:
Dakota Fanning, Jeremy Irvine, Paddy Considine, Olivia Williams, Kaya Scodelario, Joe Cole, Josef Altin, Rose Leslie, Patrick Baladi, Sarah Hadland (více)Obsahy(1)
Hlavní hrdinkou snímku Now Is Good je mladá dívka Tessa Scott (Dakota Fanning), která i přes svůj nízký věk umírá na leukémii. Tessa, která je smířena se svou nemocí, ovšem nehodlá pasivně čekat na to, až její čas vyprší, a proto si sepíše seznam věcí, které by ráda ještě stihla. Jednou z priorit na jejím seznamu je ztráta panenství. (Riddick77)
(více)Recenze (324)
Jeden z tých slabších "rakovinových" filmov, čo som videl. Postavené na otrepanej téme - "what to do until I die", no keď ide o blbosti ako vyskúšať drogy alebo kradnúť v obchode, tak to nepôsobí dvakrát vierohodne. Iste, ide o puberťáčku a tí majú dosť bordel v tom, čo je v živote dôležité, ale verím tomu, že 99 zo 100 s takýmto osudom by takéto veci nenapadli. Čo sa týka citovej stránky filmu, priznám sa, že viac emócií vo mne vyvolal koniec Terminátora 2 ako tento film. Vidíme tu postavy plakať, ale nepôsobia vôbec prirodzene a podobne nasilu chcú rozplakať aj divákov, no keďže Dakota tu väčšinu času pôsobí ako nesympatický fracek, tak to teda veľmi nefunguje a tradičné filozofické poučky do života na koniec tomu tiež nepomôžu. ()
Film, který má už z podstaty děsně silný příběh. Krutý, ale pravdivý. Nebylo mi z toho dobře, ale pozitivně naladěná Dakota Fanning mi to lehce vynahrazovala. Říkám lehce, protože to, co jsem tady četl, je údajně pořád nic oproti samotné knize, která je totální depka. Tady jsem z toho filmu zase takový pocit neměl. Na druhou stranu mi nejlépe bylo v momentě, kdy se objektiv stočil na překrásné záběry britských skalisek u moře. V tu chvíli jsem si přišel svobodnej jak ten pták a myslím si, že Dakota to neměla jinak. Čtyři naprosto poctivé hvězdy příběhu tak reálnému, že nic reálnějšího už asi neexistuje. ()
║Rozpočet $-miliónov║ Tržby USA ║ Tržby Celosvetovo $2,273,746▐ Dakota Fanning to je vie dobre herecky podať aj v takejto smutnej dráme. /60%/ ()
Krásný těžký film. Kdy skutečně žijeme? Kdy jsme skutečně šťastní? V těch několika momentech, když se vznášíme v prostoru nad obřím větrákem a zažíváme pocit létání, když po soumraku sedíme na břehu moře a pozorujeme hvězdy a samozřejmě v těch několika chvílích, kdy uvnitř mozku probíhá ta vzácná chemická reakce signalizující pocit lásky. Zbytek života vlastně jen odžíváme a dožíváme. Režisér Ol Parker natočil čistý film, ten z onoho druhu divácky tak vděčné tématiky zobrazení posledního úseku člověka s ortelem nevyléčitelné choroby. Spojení dramatu a romantiky je časté a funguje, pokud si tvůrci ubalancují jemnou hranici mezi sentimentem a citovým vydíráním, což se v tomto případě povedlo skvěle, za pomoci zcela britských ingrediencí, tedy sarkasmu a černého humoru. Ol Parker je zjevně fascinován tématem, které jsou spojeny s konečností člověka, už v předchozím snímku Báječný hotel Marigold popisoval svět seniorů a jejich posledních přání, stejně jako nyní popisuje svět člověka, který ví, že smrt je blízko a chce ten krátký vymezený čas prožít naplno. Chce z něho vypustit ty momenty, kdy skutečně nežije, které vlastně nemají smysl. Teď a tady je lidský a neobyčejně procítěný film a možná ani není nejlepší z té dlouhé řady, co se rok co rok točí, ovšem emoce, které ve mne vzedmul, rozhodně měly smysl, ty necelé dvě hodiny jsem spolu s Tess opravdu žil... ()
Nemůžu si pomoct, ale můj dojem jedné z prvotin Ola Parkera byl trochu vlažný. Po absolvování už několikátého filmu s umírající tématikou jsem se neubránila mírnému srovnávání. Dakota Fanning je určitě výborná, ale tady se do toho položila na moje gusto až moc, prostě příliš hrála a bylo to vidět. Nepřirozenost celého příběhu byla určitě ve zbytečné vyhrocenosti, vyumělkovanosti, velkého množství patetických, těžko uvěřitelných chvil a tak se stalo, že ve výsledku mně to tak trochu emotivně minulo. Ani Adam nebyl tou nejlepší volbou nejen po herecké stránce, kde mě moc nepřesvědčil, ale myslím, že pro partnera Dakoty by se hodil méně playboyovský typ. Když namátkou vzpomenu třeba na Vtip s Emmou Thompson, tak je mi to líto, ale výš dnes nemůžu jít. 70% ()
Úplně zbytečnej film. Stejně od začátku víte, jak to skončí, takže akorát sledujete nesympatickou Dakotu Fanning, jak si poslední měsíce před smrtí strašně užívá a navazuje vztah s nějakym hezounkem ze sousedství. Ono to podle toho filmu vypadá, že rakovina je vlastně hrozná pohoda, že si můžete život užívat na plný pecky a o nic se nestarat. Sice je to dost nevěrohodný, ale řikal jsem si, že to aspoň neni klasickej srdceryvnej doják. Jenže ke konci začnou všechny ty dojemný a srdceryvný okamžiky přibejvat. Takže zhruba hodina je taková nic moc romantická komedie a zbytek klasická ždímačka na slzy. Nejvíc z celýho filmu se mi líbily úvodní titulky. Pak ještě stojí za zmínku pár záběrů z pobřeží (sice kýčovitejch, ale pěknejch) a docela slušná muzika. Tohle stačí dohromady tak na ty 2 hvězdy. ()
Velmi příjemně natočený film u kterého každý ví, jak skončí, ale přesto v každém z nás zůstává kousek světla naděje. Musím pochválit i krásnou hudbu, která k Now Is Good nádherně sedla. 80% ()
[imdb: 7.3/10] | me: Ťažký film, ktorý vám určite nezlepší náladu. Je to film o zdanlivo nezlučiteľných témach a citových následkoch ich spojenia. Musím priznať, že hoci je film ozaj dobre spracovaný, nie som fanúšik tohto žánru. Nebyť Dakoty a veľmi slušného hodnotenia, určite by som si tento kúsok nepozrel. No napriek obom týmto faktom, nie som rád, že som ho videl. Aj keď sa jedná o dobre herecké výkony, práve jeho reálnosť a náročnosť ústrednej myšlienky stoja za veľmi smutným konceptom a to je práve fakt, ktorý ma nepotešil. Čiže v skratke: Film je fo dobrý, no útoči na tie najbolestivejšie miesta a ja toto nemám vo filmografii rád.Will I still be your brother when you're dead? ()
Když každej den neprožíváš jako by byl poslední, nežiješ, jen přežíváš. A taky platí, že život není tehdy ani jednou, žiješ teď a tady (!!!) Now Is Good je zkouška naší všední slepoty, nebo možná taky zaslepená romance, každopádně Dakota Fanning pěkně vyrostla (i herecky) a ten krátkej sestřih ji taky sekne. Jasně, nemůžou u toho chybět Lana Del Ray ani Ellie Goulding, natož O'Halloranův klavír a smyčce. Bojíme se, máme strach z věcí, který lze zvrátit natož pak z těch, kterým se vyhnout nejde. Bojíme se bolest cítit i prožít, i když je naší součástí, i když bez ní by radost a štěstí byly jen prázdný slova. Ol Parker je jak na pomezí dvou světů, na jedný straně všechen ten patos, andělé ve sněhu, s motorkou na pobřeží a uvědomělým manekýnem, kterýho jí sešle zatracenej osud, až doposud. A proti tomu, žádný hrdinský řeči, nebo aspoň ne tolik, jen cynickej slalom mezi vzdorem a nevyhnutelností, mezi touhou a strachem. Tess. Mám jí to věřit? Já nevím, co když to vlastně ani nečeká, nespoléhá na to? Jak je to dál? Někdo musí zemřít aby se jiný naučil žít? K čertu s tím, pořád se učíme. Tohle není dokonalej film, takový klony Aleca Baldwina mezi rodičema často nenajdete, přesto jsem se naučil dávat šanci lidskosti, bez ohledu na uměleckou formu. Jenže tohle pro mě i tu formu má, lidských [final rate: 80%] ()
Předloha Before I Die (což je, mimochodem, daleko lepší název) se mi celkem líbila a tak jsem se na filmové zpracování těšila, snímků na tuto tématiku navíc není nikdy dost. Co mě přimělo se těšit daleko daleko víc, bylo obsazení Kayi. Víc jsem se nemohla dočkat už jen Hobita. V knižní verzi jsem měla s hlavní hrdinkou ten problém, že zkrátka byla příliš malicherná, sobecká a její přístup ke starostlivému otci byl prostě strašně bezohledný. Tady ten její charakter není až tolik vykreslený, ale přeci jen jsem se do ní nedokázala naplno vcítit, navíc je Dakota ve své roli nevýrazná a její přeslazený partner a nevydařený akcent tomu moc nenapomohl.. Dojmout mě se podařilo jen jejímu otci, kterého mi narozdíl od Tessy bylo skutečně líto. Kaya tradičně skvělá, dovedu si představit, že kdyby měla hlavní roli ona, tak brečím už od úvodních titulků a ještě dvě hodiny poté:) Slabší 4*. ()
Romance ve chvilce mezi životem a smrtí. Každoročně podobný přírůstek mezi filmové diváky holt zavítá. Někdy je jich víc, liší se kvalitou i počtem momentů, kdy divák vytahuje kapesník. Procítěný kousek Now is Good si jde svou vlastní přirozenou cestou. Nepodbízí se, nehledá viníky. Jízlivá Tessa je prostě nemocná. Smrtelně nemocná, ač se to zejména jejímu otci (znamenitý Paddy Considine) a nejlepší kamarádce nemusí zamlouvat. Do seznamu uslzených brzy přibude také nová známost, a to nejen proto, že ztráta nevinnosti je součástí tak trochu jiného seznamu, aneb co ráda bych ještě stihla, než mě nadobro zavřou do dřevěné rakve. Scénárista snímku Báječný hotel Marigold Ol Parker si tentokrát do scénáře podle knižní předlohy nenechal rýpat nikým jiným a usedl i na režisérskou sesli. První šťastnou ruku měl při výběru Dakoty Fanning i při celkovém uchopení látky. Silné, neumělé, sarkastické, nenápadné, citlivě natočené.. a paradoxně k tématu navýsost příjemné.. ()
Smrt občas umí být i nespravedlivá, ale na to už si určitě většina z nás stihla zvyknout. Hlavní hrdince je 17 let a ví, že umírá, ale nehroutí se a snaží se stihnout během posledních měsíců života vše, co dosud nezažila a už nebude mít možnost to zažít. A tak trochu nečekaně získává i lásku svého mladého souseda. Film je to milý, v rámci možností se snaží nabídnout divákovi nadhled a díky tomu je divák už od začátku smířen s koncem, který zákonitě musí přijít. Očekával jsem, že na konci filmu si pobrečím, jako tomu ostatně u mě bývá v případě řady filmů s podobně smutným koncem, ale tentokrát se u mě slzy nedostavily, což je znamení toho, že tvůrci film zvládli natočit citlivě a nenásilně, takže z diváka neždímají emoce za každou cenu. Co se týče hereckých výkonů, Dakota Fanning v hlavní roli potvrdila, že nám v ní dorůstá velmi talentovaná herečka, ostatní herecké výkony pak byly velice obstojné, takže ve výsledku se jedná o vynikající film, který mi dokázal nabídnout více, než jsem od něj očekával. Filmu tedy uděluji nadprůměrné čtyři hvězdy. ()
Každý rok se objeví alespoň jeden film s tímto tématem. Now is Good mi docela připomněl loňský Restless, akorát ten působil velmi přirozeně, nenuceně a obsahoval dialogy, které byly balzámem pro uši a pohlazením pro duši. V Now is Good zoufale nefunguje romantická linie, je strašně nudná a bez energie, svůj podíl na tom má i Jeremy Irvine, který skutečně neumí hrát. Ale na jedno podívání to nebylo úplně špatné, znovu to však vidět nemusím, film spíše pro ženské publikum, u kterého určitě jedno oko nezůstane suché. ()
Takových dramat o dívce umírající na rakovinu už bylo! A stejně u mě stále vede Love Story (1970). Now is Good se však příjemně sleduje, pochválit je potřeba herecké výkony a kameru, jejíž záběry jsem si opravdu vychutnal. Jako celek na mě ovšem film až tak emotivně nepůsobil. Je smutný, po celou dobu je jasné, že to dobře nedopadne, ale něco intenzivnějšího jsem pocítil až v samém závěru snímku, možná tak 10 minut před koncem. ()
Režie a scénář Ol Parker, kterému tytéž pozice tak sedly u Svatby ve třech, neuvěřitelně pohodové romantiky z Anglie. Historie se opakuje, akorát, že místo romantické komedie přehodil laťku na romantické drama a překážku v podobě sexuální orientace vyměnil za překážku v podobě nevyléčitelné rakoviny. No jo, divák realista ví od prvních minut, že hrdince moc času nezbývá a zázraky se nedějí, takže následuje očekávané srdceryvné drama, u nějž bych byla kroutila panenkama, nebýt toho, že je opět tak svěže a pohodově natočené, jak Ol evidentně umí. Ke všemu je v hlavní roli Dakota Fanning, můj druhý důvod shlédnutí. Jsem u ní zvyklá na standard a ani tentokrát nezklamala, ba ne, dokonce byla tak bravurní, že ze mě i přes mou skepsi vyloudila ve finále dost slz pro jeden papírák. Třetí důvod, a ten se taky vyplatil, pro mě byla Kaya Scodelaro aka Effy ze Skins, musím uznat, že je milé vidět jí ve větší roli, než jsou štěky v Shank, Titánech apod. Dokonce i ten týpek, co hrál ve Skins Luka a děsně mi tam pil krev, potěšil, když se tu objevil. Na ten film jsem prostě čekala zhruba rok, těšila jsem se, tušila jsem, co od něj zhruba můžu dostat a všechno, co jsem čekala, jsem nakonec i dostala, což se mi u očekávaných filmů moc často nepoštěstí. 70% ()
Mimořádně povedený vkusně natočený film o umírání. Chvílemi se zdá už už sklouznout do citového vydírání, ale těsně nad zemí se zase zvedne do atmosféry nadhledu a mírného sarkasmu. ()
Dakotu Fanning som nikdy nemal rád a obával som sa, že ma v Now is Good bude celý čas iritovať. Tak isto som očakával príliš presladený príbeh zameraný prevažne na lásku ústrednej dvojice a na to som zrovna v dnešný deň nemal chuť, ale na moje prekvapenie ma film zaujal svojou komplexnosťou, ktorá sa nevzťahovala len na hlavnú dvojku, ale taktiež na Tessinu matku, otca (práve tá časť ma najviac dojala), kamarátku Zoey a s ňou spojené zážitky a vo svojej podstate na všetko, čo chcela Tessa pred svojím odchodom zažiť. P.S. ak som dokázal so záujmom sledovať snímok v hlavnej roli s Dakotou Fanning, musí na ňom niečo byť, ale po pravde, tu ma svojim hereckým výkonom celkom dostala. ()
Námet možno nie je práve najoriginálnejší, v poslednej dobe je filmov o umieraní viac než dosť, ale aj tak ide o silný, dojemný príbeh. Hlavne zásluhou perfektného výkonu Dakoty Fanning. Nemôžem sa však ubrániť porovnaniu s filmami Pre moju sestru (2009) a Neklid (2011), ktoré aspoň pre mňa, predstavujú v tomto žánri absolútnu špičku. Pravdou je, že ma to emotívne zasiahlo menej ako tieto filmy. Ťažko vysvetliť prečo, atmosféra vo filme bola síce dojemná, ale nedokázala navodiť taký pretlak citov, aby potom na konci prišiel očakávaný výbuch. Bolo to smutné, bolo to dojemné a perfektne zahraté, ale pomyselnú hranicu geniálne emotívnej drámy to neprekročilo. 80/100 ()
Kdyby se Jeremy Irvine soustavně netvářil, že se nutně potřebuje poškrábat na intimních partiích, ale je mu to žinantní před kamerou, možná by mi jeho přítomnost až tak nevadila. Kdyby se Parker vykašlal na scénu s otcem brečícím ve zdemolovaném pokoji, možná bych filmu přiznala i příjemný nadhled. Zpočátku se totiž zdálo, že ironie bude hlavní nosnou linií. No, nebyla. ()
'' I'm only dyin'. It's not contagious... '' Umierajúca Dakota v osemnástich má naozaj výborné, ale pritom nenásilné a neurážlivé hlášky, do ktorých naviac pumpuje podmanivo našlapaný soundtrack a to ju naopak robí živou! Veľmi živou by som povedal. Našťastie tam neboli žiadne scénky, či momenty, kde by všetci boli posraní z jej umierania a hrali prehnané divadielka, akurát som si naivne myslel, že jednou z vecí jej zoznamu bude i ukázať nám kozy. Bohužial...No romaňťárna nahovado a pre istotu, aby to tí tínedžeri nemali také jednoduché, tak Dakote prirobili jednu leukémiu. Mne sa to videlo príliš presladené a pritiahnuté za vlasy na koniec a ten jej malý brat mi tam pil neustále krv, takže ja u hodnotenia trochu pribrzdím! 55% ()
Reklama