Režie:
Cate ShortlandKamera:
Adam ArkapawHudba:
Max RichterHrají:
Saskia Rosendahl, Nele Trebs, Ursina Lardi, Hans-Jochen Wagner, André Frid, Mika Seidel, Sven Pippig, Phillip Wiegratz, Katrin Pollitt, Hendrik Arnst (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Poté, co byli Lořini (Saskia Rosendhalová) nacističtí rodiče (Hans-Jochen Wagner a Ursina Lardiová) uvězněni americkými a sovětskými vojsky a ona byla ponechána svému osudu, přebírá dívka zodpovědnost za své čtyři mladší sourozence a vede je z Bavorska přes zničenou zemi na sever do bezpečí babiččina domu vzdáleného asi 900 km. Na své pouti děti musejí překonávat mnohé těžkosti, které s sebou přinášejí nelehké poválečné podmínky. Lore začíná chápat realitu – hrůzu Hitlerovy války i důsledky jednání svých nacistických rodičů, kteří znali a schvalovali zvěrstva holocaustu. Jak se ze dnů stávají týdny, potkají sourozenci záhadného a fascinujícího Thomase (Kai Malina), vyčerpaného židovského uprchlíka, o jehož minulosti nikdo nic neví. Thomas se skupinkou putuje přes lesy a pole a postupně si díky vytrvalé houževnatosti a znepokojující dobrotivosti přece jen získá jejich důvěru. Má však Lore Thomasovi důvěřovat? A pokud nebude, co se stane s jejími sourozenci? Přežijí? Lore nás žádá, abychom znovu zauvažovali nad podstatou lásky, viny a odpuštění ve válkami zjizveném světě. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (188)
Veľmi pôsobivé, veľmi dobré ... ()
Pětice dětí s nacistickou výchovou musí zvládnout cestu přes celé těsně poválečné Německo. A je to právě jejich výchova podle Hitlerovy ideologie, která dělá tento příběh zajímavým. To jsou totiž myšlenky, které prostě nenahradíte ze dne na den. Kromě suverénní režie si samostatnou pochvalu zaslouží kameraman. ()
Trauma druhé světové války optikou australské filmařky, která si z mnoha jejích důsledků vybrala k zamyšlení ten z nejzásadnějších – jak děsivý dopad měla, byť jen krátce ale za to důsledněji, vštěpovaná nacistická ideologie na smýšlení národa. Zatímco mladší sourozenci ještě nepřestali přemýšlet jako lidé, hlavní postava, podle které celý film dostal název, již absorbovala všechny předsudky svých nacistických rodičů. kult pro Cinema Mundi, 2013. Téma konce WWII z pozice obětí uvnitř Říše, samotných Němců, není tak častým úhlem pohledu filmařů. 16 mm formát vypadá skvěle na plátně největšího sálu Špalíčku, Škoda zmršené distribuční kopie, v jejíž titulcích se ztratila polovina písmen obsahujících českou diakritiku, zážitek mohl být ještě silnější. ()
Když matka v Německu těsně po skončení války a v úvodu filmu vtlačí do rukou dospívající dcery půlročního bratříčka, aby se o něj a další tři mladší sourozence postarala, začal jsem tušit, že to bude ještě trochu větší drama, než jsem čekal. Bylo. O rychlém dospívání a o tom, že některé rány se zahojit snad ani nemohou. Velmi intimní. Strach, touha, vůle přežít, zmatek, nevědomost, stesk - to vše v nitru jedné dívky. Nedokončené, nevyslovené, naznačené, skvostné. ()
Jak přes noc dospět? Zeptejte se Lore, válkou hýčkané nacistické dcerky, která se s tlupou hladových sourozenců musí vydat na dlouhou cestu poválečnou hysterií, aby přežila. V hypnotizující atmosféře nedůvěry, strachu, zkázy a ponížení z porážky je tak nucena nejednou spolknout árijskou hrdost, otevřít oči a poznat zahanbující pravdu, aby na konci putování zjistila, že očištění nepřichází s bezpečím domova, ale s popřením rodinných i národních ideálů, symbolicky dovršeným devastací porcelánové sbírky. Strastiplnou pouť se zdáním noční můry vede nervní kamera, libující si v detailních lidských torzech a trosky poválečné kocoviny střídá se záběry přírody, která si žije dál po svém, řízena jen zákonitostmi a dovršuje tak rozpor mezi řádem a nesmyslností lidského konání, ale současně symbolizuje i novou naději. Zajímavě pojatý konec války na odvrácené straně, který nemá v úmyslu vyvolat lítost, což je sympatické, myslím si však, že ho právě tato snaha ochudila o určité grády, které jsem čekala a nedostala. ()
Problém Lore docela dost leží v tom, jak mi připomínal krátký film učitelky umění ve filmu Ghost World, kde se splachují panenky do záchoda a opakuje se "mirror, father, mirror". Protože stejně tak je tohle skutečně univerzální art, za kterým jsem se vehementně a marně snažil najít něco víc než jen "intimní polemiku nad kolektivní vinou" a "proměnu děvčete v ženu za zvláštních okolností". Lore je ve skutečnosti proti Trierově Evropě, která je mu zasazením blízká poměrně misogynní, protože zatímco první jmenovaný dokáže nastolit mnoho témat a otázek z pohledu mužského pozorovatele, Lore se nedostane se svou ženskou aktivní hrdinkou dále než k věčné stigmatizaci a matce ochranitelce. Což je ještě podtrženo tím, že to natáčela žena. A to pro změnu formálně velmi zdatně, ač mám v poslední době pocit, že přestříhávat z detailů, značících nějaké citové pohnutí na celky, které tvoří informativní záběry je teď takový obecný recept na to spíchnout arťas za pár drobných. ()
Vymyslel som nové slovo: overarted. A samozrejme, hodí sa na tento film. Artovosť tento raz podľa mňa nebola na mieste. K tak závažnej téme ju nebolo treba a pripadala mi preto rušivá. Spomaľovala tempo. Bez toho spomaľovania, by sa ináč minutáž mohla skrátiť hádam na hodinu a štvrť. Radšej sa tentokrát mohol obohatiť dej ešte zopár scénami navyše. Téma mala ten potenciál. To je moja jediná výhrada a zároveň celkom zásadná. 7/10 ()
Film plný neustálého přeostřování, zaostřování a švenkování. Na každém pak je, zda-li to na něj zapůsobí umělecky nebo spíš rušivě. Já jsem především od začátku patřil do druhé kategorie, až s blížícím se koncem jsem našel v některých záběrech trochu poezie namísto zbytečných pokusů o zaostřené a rozostřené rostliny, které se samotným příběhem měly pramálo společného. Tím nechci kritizovat tento způsob točení. Osobně ho za umělecký považuji, jen záleží na tom, zda se mi k filmu hodí nebo nehodí. Příběh snímku je sice zajímavý, ale hlavní postava Lore mi byla po celou dobu hodně nesympatická a občasné podivné chování postav, které se vymykalo logice, také nepřidalo na příjemném zážitku. Lore je rozhodně odvážný pokus zpracovat často zpracovávané téma netradičně a umělecky. Záleží pak už na každém, jak na něj zapůsobí. 6/10 ()
Lore je přesně ten film, jenž ve mně utvrzuje přesvědčení, že každá válka je jedno velké, zbytečné svinstvo, kvůli němuž nejvíc trpí obyčejní a nevinní lidé, zvláště ženy a děti. Na procvičení němčiny bych Lore zrovna nedoporučoval, protože se tu příliš nemluví, film je tvořen řadou poeticky laděných scén, mnoho zůstává nevyřčeno a nezodpovězeno. Saskia Rosendahl je přirozeně hezká dívka, jež podává velmi slušný výkon. Zářný příklad snímku určeného do klubových kin a na festivaly. ()
Ďalšia nemecká pecka! Detičky z hitlerjugend putujú troskami Tretej ríše za starou mamou do Hamburgu. Nekompromisné vrhnutie vodcových ovečiek napospas následkom jeho politiky. Na hlavnej hrdinke Lore sledujeme postupný prerod zo sfanatizovanej arijskej blondýnky na človeka ochotného odstrihnúť sa od dedičstva otcov. Subjektivizujúca kamera, ktorej záujmom sú výseky reality, úzke snové zábery na dejové detaily, senzitívne snímanie okolitej prírody v neustálych preostrovačkách, explicitné zobrazenie násilia a výborná práca zo zvukom navodzujú Lorino vnímanie tesne povojnovej situácie, keď sa nemecký obyvatelia prvýkrát zhlukovali okolo verejných násteniek oblepených fotkami masových hrobov "podľudí". Originálnou dejovou premisou, vybudovaním výborných situácií a vycizelovaným scenárom, ktorý neskĺzne do známych klišé, ukazuje Shortland akým smerom by sa mal vybrať umelecký európsky film, ktorý prichádza s miliónkrát ohranou témou a s kapitolami z nárdonej histórie. Na Horiaci ker sme museli zavolať Hollandovú, keď budeme robiť druhú svetovú, tak treba namiesto Herza, Nikolaeva alebo Chlumského zavolať Cate Shortland. ()
Vzhľadom k súčasnému premieľaniu témy Holokaustu a zločinov spáchaných počas vojny Nemcami vo všetkých možných médiách, ktorých následkom pre prevarenosť a statickosť vzťahujúca sa k danému tematickému celku, sa môže divák stretnúť (rovnako, ako aj ja) s predsudkom, že "na čo ešte točia ďalší film o tom istom". Pritom Lore je médium s presne opačným charakterom, úspešne nabúravajúcim spomenutú monotónnosť, "obnosenosť" vojnovej tematiky. ......... Princíp rozprávania pripomína Klimovo Idi i smotri alebo československú post-apokalyptickú drámu J. Schmidta - Konec srpna v hotelu Ozon. Jedná sa o vyobrazenie putovania naprieč zdevastovanou krajnou, kde je viac než len viditeľný absolútny spoločenský rozklad, strata hodnôt, či, presnejšie povedané, ich úplná deštrukcia, a mohutná atmosféra dezilúzie. Hlavnou postavou odkázanou na brodenie sa mizériu tento krát nie je žiaden "nepriateľ Ríše" ale jej ideoví "odkojenci", v prvom rade titulná Lore, čím dostáva koncept originálnejší a tým pádom aj údernejší rozmer. ......... Lorin prerod osobnosti je zachytený v nápaditom a vynaliezavom scenári, spájajúcom konštrukciu post-apokalyptického filmu s históriou vyobrazenou v subjektívnej, a naďalej autentickej rovine, prístup ostáva šetrný a skvelo vyvážený, okľukou sa vyhýba prebytočnej emotívnej (patetickej) vypjaosti. ........... Kamerou A. Arkapawa sa podarilo vytvoriť nielen autentický, ale aj naozaj ťaživý dojem blízkosti pocomou kamery držiacej sa "pri tele" postáv, obzvlášť pri ich tvárach. Silne realistický výraz dotvára tiež jej hranie sa detailami, či bravúrne sugestívne snímane krajiny. Zvolením daného prístupu a farebnosti, použitím filtrov, autentická surovosť obrazu presahuje do poetickej roviny, štylistika snímky sa môže pochváliť naozaj originálnym prístupom, ktorý perfektne zvláda kumuláciu myšlienok a ideí. V spojení s celkovou lakonickosťou snímky, ktorá sa nezahrabáva do zbytočne popisných replík , alebo expresívnych prejavov svojich cieľov. taktiež nevkladá zbytočne obsiahle hudobné vložky, vytvára Lore ducha impresionistického diela, vyjadrujúceho sa elegantne, s nápaditými metaforami, bez straty naliehavosti, ktorá interpretuje "ohrané pesničky" chytľavo a osobitne. ()
U filmů jako je Lore je víc než důležité vytvořit si k postavám vztah a to se mi při vší snaze nepodařilo. Navíc sice chápu, že situace v poválečném Německu musela být příšerná a tamní lidé bezpochyby trpěli, ale já je prostě litovat nedokážu. Vykreslení tehdejších podmínek považuji za zdařilé, oceňuji i perfektní kameru, ale celkově mě Lore výrazněji neoslovila. 40% ()
Mé hodnocení: 80%. Viděno: 20.03.2013 (Febiofest). ()
A pak že téma konce druhé světové války nelze pojmout originálně. Díky skvělé hudbě, strhujícím výkonům, ale zejména vynikající a invenční práci kamery je velmi jednoduché poddat se sugestivním scénám a téměř až fyzicky prožívat scény spolu s hlavními hrdiny. Příběh je navíc prostý klišé, je uvěřitelný, nebylo třeba jej přikrášlovat krkolomnými zvraty a zbytečnými kličkami. Velice příjemné překvapení, velice nízké hodnocení tady na ČSFD. Tohle si zaslouží minimálně 8.5/10 ()
Zajímevě provedený plakát k filmu mě nalákal. Nejsem vůbec zklamán. Silné poválečné drama, které je viděno očima přímo postižené země. Sice se Němci z války vzpamatovali hodně rychle a už zase vládnou Evropě, ale poválečná generace si užila své Peklo. ()
Jediné co se mi zde líbilo byl úžasný vizuál a kamera. Vše ostatní mě buď hrozně nudilo nebo nezajímalo. Vztah k postavám jsem si nevypěstoval téměř žádný a vzájemná chemie mezi nimi se též nekoná. Příběh se táhne a moc zajímavého neukáže. A nějaký emoční prožitek nebo soucit s postavami mě také minul úplným obloukem. Slabota. ()
Lore je Němka a spolu se svými mladšími sourozenci se ocitá ve velmi nepříjemné situaci, neboť Vůdce umírá a budoucnost celého Německa je velmi nejistá... Putování Lore a dětí poválečným Německem v celé jeho hrůze (nemilá překvapení na statcích, válečné fotografie, všudypřítomní vojáci osvobozeneckých armád a celá řada místních) je brzy doplněno o nový prvek, o tajemného Thomase. Film Lore se mi líbil - svým barevným pojetím, svou syrovostí a dramatičností (např. vítání Thomase v lese) a hlavně množstvím figurek, které se filmu objevují. Lore je taková německo-australská road movie poválečným Německem, ve kterém ještě nestačila zaschnout krev... ()
Prázdnota. Nikoliv ve špatném slova smyslu, ale v tehdejším prohrou zničeném Německu. Pro všechny Němce to zajisté muselo být těžké o to více pro děti(myslím pro ty, které přežily a třeba bez rodičů). Lora obětovala své vlastní dospívání kvůli svým sourozencům a co jiného jí vlastně zbývalo? Čistě a věrohodně natočený snímek se spoustou nádherných a kvalitních záběrů hodných obdivu. Docela mě mrzelo to zmizení záhadného Thomase, který v podstatě zachránil sourozence před smrtí, ale nabízí se možnost otevřeného konce, která nenechá po takovémto filmovém zážitku rozum bystrého člověka jen tak vystrnadit příběh z hlavy. Takové malé drobnosti, kterými film ukázal, že má na víc než třeba jen na tři hvězdy jsou momenty, kterými scénáristé ukazují surovost tehdejšího období nebo rozpoložení postav. Lora, která zjevně odstrkuje ze strachu záhadného hocha si poté zpětně uvědomuje jak moc jí samotné přirostl k srdci ačkoliv o něm skoro nic nevěděla a její konečný výstup s porcelánovými zvířátky si troufám označit za "ztrátu nevinnosti". I přes všechny tyhle maličkosti jako je pohledná křišťálová rosa třpytící se v ranním svitu nebo pohled na západ slunce či záběry na pole při kterých se jakoby více prolínáte příběhem vy sami aniž byste čekali, jsem cítila jeden drobný nedostatek...a to jest absence gradujícího konce, která ujistí diváka o pětihvězdičkovém hodnocení. A to mě mrzí. Nutno ještě podotknout, že dětští herci stáli opravdu za to! ()
Očekával jsem poněkud informativně větší výpověď o té době. Bohužel, jedná se spíše o psycho, což umocňuje ještě kamera. Pro mě tedy zklamání. ()
Příběh bych si rád užil, protože tohle vypadalo po celou svoji délku jako kvalitní poválečné syrové drama, bohužel mi film zkazil jeho formát. hraje si to na jakýsi art s rádoby úžasnými záběry, čumícími prodlevami a neskutečně kurevsky dementně poletující kamerou, což mě dost sra... vadilo a shodilo o jeden a půl stupně blíž mému zapomnění, které zanedlouho nastane. A přitom to mohlo být fakt dobré. Holt "festivalák", no. ~ 2,5* ()
Reklama