Tvůrci:
Joe PenhallKamera:
Erik MesserschmidtHudba:
Jason HillHrají:
Jonathan Groff, Holt McCallany, Anna Torv, Stacey Roca, Lauren Glazier, Albert Jones, Joe Tuttle, Michael Cerveris, June Carryl, Sierra McClain (více)VOD (1)
Epizody(9)
Obsahy(1)
Zabijácké instinkty jednotky behaviorálního výzkumu nacházejí uplatnění v praxi. FBI se přidává k ostře sledovanému honu na sériového vraha dětí. (Netflix)
Videa (2)
Recenze (117)
Velmi kvalitní sezona ve znamení stíhání "Atlanta Monstera". Zase pár skvělých rozhovorů (Manson - Herriman), znepokojení a zajímavých vyšetřovacích momentů. Stejně mi nedá si nefňuknout, že mi závěr nedal správný pocit uspokojení (těžko vinit seriál), a že celá vedlejška s Billovou domácí idylkou byla trošku delší, otravnější a tedy lehce zbytečná (pokud se to ještě nějak geniálně nevyvine). Na příště beru i tvrdší materiál. 80% ()
Co se týká celkového pojetí (atmosféra, tempo, postavy), není žádná extra změna oproti první sérii. Jen se změnilo prostředí, z teorie jsme se přesunuli více do praxe a k mé nelibosti je tam ještě více osobní linky. Hodnocení +/- stejné, lepších 70%, nedokázalo mě to vtáhnout. I přes tak zajímavé téma. Ale i přes to je to slušný seriál. Howgh! ()
„Mám pro vás Mansona.“ Po devíti hodinách strávených s druhou řadou Mindhuntera bych potřeboval dlouhou procházku, skleničku tvrdého alkoholu nebo - jako Holden Ford - pár tabletek valia. Přestože explicitního násilí vidíme snad ještě méně než v první řadě, atmosféra některých scén je díky schopnosti tvůrců probudit naši imaginaci až nesnesitelně intenzivní. Opět jde o dokonale antiklimatickou detektivku a mistrovskou lekci v režírování dlouhých klaustrofobních, minuciózně sestříhaných rozhovorů (jeden z nejlepších, s obětí útoku, nabízí hned druhá epizoda), jejichž dynamika se proměňuje na základě vědomostí a zkušeností jednotlivých mluvčích (černošský detektiv rozumí společenskému vyděděnci líp než privilegovaný Ford, Wendy Carr využívá při výslechu pachatele homofobních vražd skutečnosti, že je lesba...). Škoda určité mechaničnosti těchto dialogů, opakovaně pracujících s tím, že určitá znalost jednoho z vyslýchajících, vyplývající z jeho charakteru/osobní situace, zvrátí vývoj hovoru. ___ Vyprávění se zároveň postupně stále více koncentruje na jeden konkrétní případ (pro který ale jiné rozebírané kauzy poskytují cenný „studijní“ materiál), propojující několik klíčových motivů celého seriálu (z nichž všechny mají zároveň návaznost na zločiny Mansonova klanu, na něž taky dojde řeč) - pronikání násilí do amerických domácností (vraždění dětí/vraždící děti), rasově motivované vraždy, média vytvářející mytologii sériových vrahů a přispívající k tomu, že se jimi pak inspirují další (v tomhle směru je seriál poněkud rozporuplný - na jednu stranu nám jakoby mimoděk předhazuje fakta o BTK a naši touhu dozvědět se o něm podrobnosti záměrně neuspokojuje, současně ale věnuje skoro celou epizodu Mansonovi a Texu Watsonovi, kteří nejsou pro hlavní příběh tak důležití). ___ Vtahující je druhá řady i díky komplikovanějším vztahům mezi hrdiny, kteří mají stále větší problém oddělit své pracovní a osobní životy a vést obyčejné dialogy, během kterých se toho druhého (jako při výsleších) nesnaží přechytračit a potvrdit si tak svou intelektuální převahu. Přestože se ve druhé části seriálu častěji než ve stísněných interiérech pohybují ve volném prostranství a za bílého dne, jejich možnosti, kam v životě pokračovat, jsou naopak stále limitovanější. Pocit uvěznění se zásluhou důkladnější (psycho)analýzy ústřední trojice prohlubuje. ___ Řemeslně a vypravěčsky zatím bez debat kvalitativně nejvyzrálejší a nejvyrovnanější hraný seriál roku... i když kvůli němu zřejmě nějaký čas nebudete schopni poslouchat Petera Gabriela a nemyslet při tom na autoerotickou asfyxii. ()
Úplně si nerochním v tom, jak autoři nakusujou ty vedlejší linky. Anna Torv je nadbytečná, čtvrtej agent úplně a psychicky vyhrocenou Holdenovu epizodku kopnuli po dvou epizodách do autu. Jenomže když Mindhunter hrábne do strun, nechá promlouvat všechny ty nepochopitelně věrný mukly, je všechno najednou v pořádku. A v posledních epizodách v Atlantě dokonce až někde v nebi. ()
Opět výborná práce. Osobně mě první řada přišla malinko lepší, díky ucelenějšímu příběhu(začátky, vyslýchání, první úspěchy). Druhá řada toho nabízí mnohem více, a to ať už jde o postavy(každá si projde nějakým vývojem, a nedostane nic zadarmo), tak i množstvím příběhový linek, které ne vždy gradují, tak jak bychom chtěli. Seriál by musel mít o tři epizody více, aby všechny linky dotáhl k dokonalosti. To co nám nabízí je hodně super(je to napínavé, strašidelné, a husí kůže a znechucení je zaručeno), a hlavně to krásně buduje půdu pro další řadu, jen mě mrzelo, že některé věci vyšli trochu na prázdno, a nebo se daly udělat o trochu lépe. Po herecké stránce je to koncert od všech hlavních herců až po ty vedlejší. V seriálu je tolik geniálních scén a momentů, že je radost si je pouštět znovu a sledovat se zadrženým dechem co bude dál, i přestože to víme. Seriál má skvělou atmosféru, ze které mrazí v zádech a i obyčejné dialogy dokáží pěkně dlouho rezonovat. Výborná práce a já se těším na další řadu, protože tento seriál je pecka, kterou by mělo vidět co nejvíce lidí. ()
Galerie (21)
Zajímavosti (9)
- Herec Damon Herriman si zahrál Charlese Mansona nejen v této epizodě, ale také ve filmu Tenkrát v Hollywoodu (2019). (NiWi)
- Během závěrečných titulků hraje píseň „Cease to Exist“, kterou nahrál Charles Manson ve spolupráci s členem kapely The Beach Boys Dennisem Wilsonem. (NiWi)
- Knihu „Helter Skelter“, kterou si bere Holden (Jonathan Groff) na rozhovor s Mansonem (Damon Herriman), napsal Vincent Bugliosi (prokurátor v procesu s Charlesem Mansonem) a Curt Gentry. Vyšla v roce 1974 a byly podle ní natočeny filmy Helter Skelter (1976) a Hlava nehlava (2004). (J.F.B.)
Reklama