Režie:
Fridrik Thór FridrikssonScénář:
Jim StarkKamera:
Ari KristinssonHudba:
Hilmar Örn HilmarssonHrají:
Masatoši Nagase, Lili Taylor, Fisher Stevens, Gísli Halldórsson, Seidžun Suzuki, Örvar Jens Arnarson, Ari Matthíasson, Katrín Ólafsdóttir, Flossi Ólafsson (více)Obsahy(1)
Japonský úředník Hirata se připravuje k odjezdu na dovolenou. Jednoho dne je mu však jeho dědečkem připomenuta povinnost, kterou dosud nesplnil. Hiratovi rodiče před sedmi lety tragicky zahynuli na Islandu a on nyní musí vykonat tradiční obřad za jejich duše. Vydává se tedy na dlouhou cestu do krásné a pro něj exotické ledové krajiny. Na své cestě po Islandu poznává mnoho zajímavých lidí a osudů. (Matts)
(více)Recenze (40)
Geniálne dielko geniálneho Islandana Fridrika Thora Fridrikssona!Minimalistická road movie o pracovne vytaženom mladom Japoncovi,ktorý odchádza na Island aby sa pozrel na miesto kde pri autohavarii zomreli jeho rodičia.Fridriksson pomaly odhaluje stret dvoch odlišných kultúr a rovnako nam odhaluje v celej svojej kráse prírodu Islandu!Jeden z vrcholných filmov mojho života!!! ()
„This is the life. Just you and me and a little pee.“ Mražené (lesní) jahody. 80% Zajímavé komentáře: Radko, danliofer ()
║Rozpočet ISK 130miliónov║Tržby USA $337,560║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Film o putovani mladeho japonce Islandem je na jedne strane slusnym cestopisnym filmem, ale zaroven na urovni zahranem dramatu o hledani sebe sama. ()
Jedna z nejlepších road movie mého života. Tu komické, ondy vážné, chvílemi magické, ale vždy odhodlané putování Japonce vrženého za okraj představ, které si vystavěl o světě a svém životě. Maximální využití uhrančivosti Islandské říše ohně a ledu. Silné ****. ()
Zvláštní a zajímavá road movie, kde se Hirato setkával s různými situacemi od sběratelky pohřbů, které objíždí fotit, country zastávky až třeba k poznání toho, co je Brennivin. Nezáviděla jsem mu jeho dlouhou cestu v té třeskuté zimě přes Island, ale jeho odhodlání splnit slib daný dědečkovi, pohřbít své rodiče tradičním japonským způsobem. Mrazivý, studený, ale lidsky teplý Island, kde je víc ovcí než lidí. Já bych to pak osobně vzala zkratkou na tu Havaj. ()
Máte i vy utkvělou představu, že z Islandu pocházejí téměř samé zvláštní, prapodivné a leckdy až tajemné a mystické věci? Vzpomeňme například jen islandskou divu Björk (TANEC V TEMNOTÁCH) či neméně nestandardní band Sigur Rós. Pokud tedy i vy trpíte touto utkvělou představou, pak tato road-movie vás v tomto pocitu ještě více utvrdí. Hlavní postava příběhu - Acuši Hirata - se chystá na svou krátkou dovolenku. Sám by si tento čas přál strávit někde v teple, ale okolnosti jej nakonec dovedou na studený a mrazivý Island. A právě zde se odehrává série bizarních, neobvyklých, vtipných a groteskních situací, které se pro Acušiho samotného - a zprostředkovaně i pro filmového diváka - stávají cennou životní zkušeností. Fridrik Thor Fridriksson natočil skvělou road-movie. Navíc o to poutavější, že se odehrává na krásném a v mnohém tajemném Islandu. ()
Fridriksson tento svůj film ozvláštnil tím, že z hlavního hrdiny udělal Japonce, který přiletěl na Island, aby navšívil místo, kde zemřeli jeho rodiče, a potkává tam plejádu pitoreskních postaviček. Ale i s Japoncem v hlavní roli je film typicky fridrikssonovský, odrážející islandskou mentalitu a život v tomto nehostinném izolovaném kraji. Užijete si i spousty záběrů nádherné islandské krajiny a tklivého hudebního doprovodu. ()
Japonský úradník, makajúci vo firme obchodujúcej s rybami sa nevie dočkať dovolenky na Havaji. Študujúc materiály cestoviek sa už už vidí ako si to v lone prírody rozdá na trávnatých plochách s golfovou palicou, uniknúc tak aspoň na chvíľu vlezlej tokijskej zime, stresu z práce a hlukovému smradu. Miesto toho ho však úcta k tradíciám a vnútorná potreba spraviť niečo pre rodičov privedú na Island uprostred zimy. Relax na Havaji vystrieda povinnosť dostať sa do odľahlého kúta studeného ostrova, plného bublajúcich gejzírov, mystických skalísk a duchov. Zábery nehostinnej, no uhrančivo krásnej prírody, plnej uletených, či poletujúcich Islanďanov, bizarný humor, dobré herecké výkony a skvelá hudba sú hlavnými devízami tohto oči, uši i dušehladiaceho filmu. ()
Road movie mrazivým očistcem islandské krajiny na jehož konci snad čeká upokojení přeludů vlastní paměti. ()
Nic. Nic tu nefunguje tak, jak by mělo, atmosféra dost často chybí a ani božská Islandská krajina není samospásná, postavy nejsou ani divné (dost velké mínus), ani zábavné, jenom a pouze pitomé a otravné, dost často i nevkusné (Američané, country Islanďané), pár dobrých věcí se sice zjeví, ale nestačí to, bohužel to nestačí ani na průměr, jelikož závěrečná třetina mě z nějakého neznámého důvodu bytostně nejen míjela, ale štvala. Od spojení Japonska a Islandu se dalo čekat mnohem, mnohem víc. ()
tento film bol u mňa filmová láska na prvý pohľad! V úvode na troch situáciách minimalisticky no úplne presne vykreslená celá atmosféra Japonska a japonského životného štýlu (aspoň ako ho nazerajú západné civilizácie) a potom jedna z najúžasnejších road movie (fyzických i metafyzických), aké som kedy mal možnosť vidieť (konkuruje jej čiastočne austrálska "The Goddess of 1967"). Spojte mystické a nádherné japonské náboženské rituály a zasaďte ich do prostredia Islandu - ktoré je samotné akoby rituálom prírody - a vyjde vám vizuálne strhujúci, no pritom nesmierne hlboký film plný čudnej mágie. ()
Vlastně to byla obyčejná road movie s klasickým příběhem o cestě na jedno zvolené místo neznámou krajinou a různých setkání během této cesty. Ale díky prostředí zasněženého Islandu v zimě, navštíveného z pohledu cestujícího cizine, dýchala na mě Zimnice zároveň jistým neobyčejným kouzlem. Krásné naplnění jednoho cíle vycházejícího ze silného pouta... Fridriksson stejně jako v Dětech přírody tohle putování prodchnul podmanivou atmosférou s chvílemi až mysteriózním nádechem. Navíc mě potěšilo, že hodně atypické koprodukční spojení Islandu, Japonska a USA se tu plně odráží i na příběhu, protože Japonec zde cestuje po Islandu, setkává se mj. i s Američany a také se tu autenticky mluví více jazyky... a oceňuji to o to víc, jelikož mám občas pocit, že dnes už se filmové koprodukce podnikají často ryze z finančních důvodů, aniž by v nich příběh, prostředí nebo obsazení podobně mezinárodním charakterem oplývaly. [75%] ()
Klasická průměrná festivalová road movie, kterou jsem si pustil jen díky krásnému prostředí Islandu. Film mi někdy spíše připadal jako cestopis. ()
36. LETNÍ FILMOVÁ ŠKOLA UHERSKÉ HRADIŠTĚ 2010 - FOKUS: ISLAND - Retrospektiva: Fridrik Thór Fridriksson (Cold Fever / COLD FEVER / Zimnice) - 31. 7. 2010 - kino Klub kultury - Uherské Hradiště - 40% ()
Chlad zvenčí i zevnitř - mě napadá při zpátečním pohledu na zvláštní japonsko-islandskou road movie, po které možná duše rodičů Hiraty spočinuly v pokoji, na tu moji však obřad nezabral, asi že nejsem mrtvá, ačkoli byly chvíle, kdy jsem byla duchem dost mimo, bohužel... ()
Tento film je tak trochu reklama na Island. Ukazuje krajinu a typické islandské zvyky bez ladu a skladu, ale spíš jen takové pozlátko, než reálné situace. Kdybych o Islandu nic nevěděla, budu ho hodnotit asi lépe, ale v porovnání s filmem Stuttur frakki, který byl natočen o pár let dříve, a stejně tak představuje zmateného cizince v neznámé zemi, jsem nemohla dát lepší hodnocení. Film mě spíš rozčiloval, než bavil. ()
Úvodní část v Japonsku je taková bez chuti, ale jakmile se Hirata dostane na Island, tak to dostává ty správné šílené grády. Islanďané jsou snad ještě větší blázni než Japonci. Alespoň v tomhle filmu. ()
Fridrik Thor Frikriksson tymto natocil svoj suverenne najlepsi fiilm - o japonskom uradnikovi, ktory navstvivil Island, a riesi tu svojich rodicov. Obycajne dialogy prevladaju, to dodrzuje aj tento film, k tomu nadherna, drsna, a dost surova islandska priroda, rezisersky vycibrene. Nie je tu ani jeden strhujucejsi okamih, skor nieco pre artove hnedopichy : 100 % ()
Vlastně bych tomu neměl moc co vytýkat. Je to pohodové, pobaví to, jednotlivé postavy které Hirato po cestě potká mě zaujaly a celý ten příběh má své kouzlo a závěr pak i svoji sílu. Jenže i tak mě tahle road movie úplně nepohltila a i přes svou krátkou stopáž místy nudila. A i ten začátek mi přijde hrozně nahodile udělaný. Ale i tak, čím víc nad tím filmem přemýšlím, tím víc se mi líbí, takže si podle mě ty čtyři hvězdy zaslouží. Navíc jsem konečně viděl nějaký islandský film, který se mi fakt líbil. 4* ()
Reklama