Režie:
Džun-ho PongKamera:
Kyeong-pyo HongHudba:
Marco BeltramiHrají:
Chris Evans, Kang-ho Song, Jamie Bell, Tilda Swinton, Octavia Spencer, John Hurt, Ewen Bremner, Alison Pill, Ed Harris, Ah-seong Ko, Kenny Doughty (více)Obsahy(2)
Světem se řítí vlak, který veze poslední obyvatele planety. Všechno ostatní kolem je pokryto ledem a člověk by venku nepřežil. Poslední útočiště poskytuje lidstvu vlak, který sestrojil pan Wilford, který ho také řídí. Vlak je společensky strukturovaný, od lokomotivy směrem dozadu klesá společenská úroveň. V zadní části přežívají lidé špinaví na palandách, k jídlu jim ozbrojená stráž dodává proteinové kostky. Mezi nimi žije také Curtis, který chce celou dobu, co ve vlaku žije, uniknout ze zadní části a dostat se až dopředu. Nenávidí Wilforda za to, že je drží jako krysy oddělené od zbytku vlaku. Jednoho dne se rozhodne jednat, sestrojí plán a společně s ostatními rozpoutá revoluci. Lidé pobijí vojáky a uniknou ze zadní části vlaku. Dochází ke krveprolití, protože jsou nasazeni všichni vojáci, aby povstání potlačili. Ovšem Curtisovi se podaří zajmout Masonovou, která zprostředkovává komunikaci přední části vlaku se zadní. Ta ho dostane do střední části vlaku, kde jsou vzdělávány děti a kde je jim vštěpováno, že pan Wilford je nejlepší člověk na světě a že žít ve vlaku, je prostě skvělé. Tady také dojde k dalšímu boji, protože Wilford posílá ozbrojené složky, které ještě disponují náboji ve zbraních a strhne se opět krvavé peklo... (TV Prima)
(více)Videa (5)
Recenze (879)
Ten nejlepší katův šleh. Má to v sobě asijskou bezprostřednost i americký smysl pro akci. Mixuje to Matrix, Truman Show a za konec by se nemusel stydět von Trier. Takhle nějak jsem si představoval, že se amerického filmu chopí Park, ale musel jsem si počkat na Bonga. Nemyslím si, že to funguje dokonale (ta alegorie je trochu moc okatá a přitom nereprezentativní), ale umí to chytnout. ()
Než jsem poznal ostatní filmy Džun-ho Pona (jestli se tak skloňuje), byl jsem k Ledové arše trochu skeptický. To hvězdné obsazení v tuctově vypadající zápletce, která chce být něčím víc... Chápete, zavánělo to. Jenže pak jsem viděl skvělého Parazita, skvělé Monstrum a skvělou Okju a na Ledovou archu se těšil víc a víc, protože je to zkrátka přesně ten pelmel příběh, který by měl natočit právě Džun-ho Pon. Sci-fi metafora na kolejích, propracované postavy, napětí, akce, humor i nějaké ty bizarnosti a nejedno překvapení. Někomu se to může zdát prvoplánové a laciné a takovým divákům se vlastně nemůžu divit, protože Džun-ho Pon není pro každého. Tím však jenom dokazuje, jak výjimečný to je tvůrce. ()
Jedno z nejčistších převedení videoherní vyprávěcí struktury do filmu. Hrdinové postupují neustále vpřed, od boje holýma rukama se přes sečné zbraně a oheň propracují až ke zbraním střelným a k výbušninám. Každý vagón (mise) má výrazně odlišný design a jako odkaz k herní estetice můžeme chápat také POV záběry s noktovizory. Po každé akci přichází odměna v podobě dějotvorných informací o některé z postav a jejích motivacích (které se různí – děti, droga, pomsta –, díky čemu můžeme ze semknutého kolektivu zřetelně vydělit jednotlivce). ___ Přehlednost a plynulost vyprávění ale není dána pouze jeho rozsekáním do mnoha menších celků. Přestože je od začátku naprosto jasné, kam děj směřuje (ano, dopředu), různými náznaky, odbočkami a elipsami jsme neustále drženi v očekávání a překvapováni (například se můžeme nesprávně domýšlet, že lůze z konce vlaku chybí některé končetiny pro to, že jim byly „umrznuty“). ___ Přímočaré klestění cesty vpřed je kromě výtvarných kontrastů (barevný „šok“ v podobě školní třídy) oživováno nečekanými vpády jiných žánrů (brutální řež přerušena přivítáním nového roku, muzikálová vsuvka s dětmi) nebo nešablonovitým jednáním postav (ne všichni kladní hrdinové se vždy zachovají „lidsky“). Bong nám přitom nesděluje nic, co nepotřebujeme (nebo nebudeme potřebovat) vědět k pochopení protagonisty a na něj vázané hlavní dějové linie a každou zdánlivě nadbytečnou informaci, zprostředkovanou verbálně nebo vizuálně, dříve či později zužitkuje (zápalky, sněhová vločka, lední medvěd, dialogy jiných postav s Curtisem). ___ Rychlost, s jakou se střídají jednotlivé vagóny, odpovídá množství údajů, které musí být sděleny. V polovině filmu Curtis správně říká „Můžu jít rychleji“ a tempo se skutečně zrychluje (častěji je například stříháno do krajiny vně vlaku) a důležité postavy začínají umírat s větší kadencí. ___ Směr vyprávění sice slibuje vyústění do naivně revolučního sociálního dramatu, jakým bylo Elysium, ale ideologická pozice, kterou forma Curtisovi nakonec přisuzuje, není jednoznačná. (Ani nastíněné zřízení ostatně nemá jednoznačně fašistické znaky. Kromě eugenického přeměřování dětí nebo kapitalistického proměnění člověka v nahraditelnou součást výrobního mechanismu jsme také svědky budování kultu osobnosti nebo zavádění newspeaku typu „shoe = disorder“, které charakterizují libovolný totalitní režim.) Finále namísto jednoznačných odpovědí podobně jako konec Matrixu nastoluje řadu nových otázek a z prostoru čímsi až archaicky přímočaré jízdy (nelze nevzpomenout na staré grotesky, westerny a phantom rides) jsme stejně jako Curtis z blažené nevědomosti vrženi do naší postideologicky a postmoderně nečitelné reality. ___ Možná zacházím moc daleko, ale v podstatě jde o to, že Snowpiercer není další blbou akcí, ve které by podívaná byla nadřazena myšlence. Intelektuální a smyslová slast byly alespoň v mém případě v rovnováze. Apendix: Když budete dost pozorně sledovat učitelku (Alison Pill), v jednom ze záběrů za její hlavou uvidíte Ladův obrázek, easter egg českého výtvarníka Ondřeje Nekvasila. 85% Zajímavé komentáře: Marigold, Radko, JFL, Jordan, L_O_U_S, Thalassa () (méně) (více)
Ten, kdo přistupuje k Ledové arše jako k rozpustilé béčkové ptákovině, může se nakonec slušně pobavit. Kdo by snad hledal seriózně pojatou dystopii, šeredně se spálí. Moje jediná hvězdička souvisí spíš s tím, že se film zpronevěřil jedné z nejdůležitějších zásad, jakou od filmového světa vyžaduji. Už ve svém profilu mám napsáno, že od fiktivního filmového světa, ať je jak chce fantastický, vyžaduju pevné logické základy a jeho hrdinové se musí v jeho rámci pohybovat smysluplně. Tady se režisér a scénárista v jedné osobě budováním nějakých logických základů vůbec neobtěžoval. Vše je podřízeno momentálnímu efektu a následující akční scéně. Na to, jaká je to pulpová slátanina, má ale snímek pozoruhodně slušné obsazení a konec konců, ani Joon-ho Bong není jako řemeslník k zahození. Sem tam u mě probleskla jiskřička zájmu při scénách, které byly zjevně inspirovány temně groteskním světem Terryho Gilliama a jeho slavnými snímky Brazil a 12 opic (typické je to u projevu paní ministryně před zástupem ubožáků z nejnižší třídy). Ale to byly jen takové nesmělé záblesky, které neměly návaznost, takže nakonec za mě pouhých 25 % celkového dojmu. ()
Bong Joon-ho potvrzuje svůj statut tvůrce zcela unikátních snímků, který dokáže bravurně skloubit velkolepou a divácky intenzivní podívanou s unikátní vizí a vrcholně autorským přístupem. Byť "Snowpiercer" vytvořil na motivy francouzského komiksu, v předloze se inspiroval pouze základní premisou, do které zasadil vlastní příběh (stejně jako v případě předchozích filmů také tentokrát je Bong režisérem i scenáristou, americký scenárista Kelly Masterson byl zodpovědný pouze za úpravu dialogů do angličtiny). Bong opět vyprávění staví na protikladných principech, z jejichž spojení vychází unikátní mnohoznačné dílo. Konkrétně tu tentokrát máme kafkovsky deprimující podobenství o našem světě a jednotlivci v soukolí rigidního systému rozvedené na půdorysu zdánlivě hollywodského (ale i ejzenštejnovského) příběhu o vzpouře, jenž je pojaté jako "blockbusterový projekt s ďábelsky nepředvídatelným dějem". Bravurní vyprávění nám spolu s hrdiny postupně odhaluje jednotlivé stupně hierarchie i složky zajišťující fungování mikrokosmu, ale současně jakoby mimoděk podsouvá indicie, jež až o mnoho později zapadnou do mozaiky celkového obrazu světa založeného na úzkosti a strachu. Jak příznačné, že tento svět má podobu vlaku, jenž se jako perpetum mobile žene po kolejích, které nemají podobu linie se začátkem a koncem, nýbrž nekonečné smyčky s pravidelně se opakujícími cykly. Změna v rámci tohoto sytemů je iluzí a vymanění se z něj lze dosáhnout pouze jedním jediným způsobem, který je ale stejně tak opojný jako droga i děsivý a definitivní jako apokalypsa. Tvůrčí princip společný pro předchozí Bongovy filmy, jenž můžeme popsat jako podmaňování si směru původně žánrového příběhu mnohoznačnými a komplexními postavami, je ve "Snowpiercer" doveden do maxima i meta reflexe - ideál lidového hrdiny a vzpoury proti establišmentu se postupně pokrucuje, jak se divákům odkrývá stále komplexnější pohled na zdejší svět, jehož jsou postavy neoddělitelnými a bytostnými součástkami. _____ Jak paradoxně v kontextu vyprávění a myšlenek díla vyznívá příběh distribuce filmu samotného. Co mělo být velkolepým příběhem o tom, jak osobitý tvůrce z Koreje vytvořil mezinárodní hit, nakonec skončilo krutým políčkem, ze strany vypočítavých Weinsteinovských sviní, které nelítostně zařízly jakákoli včasná mezinárodní uvedení filmu (s výjimkou Francie, kam byla práva prodána již dříve a kde se film objevil na pár menších festivalech a posléze i blu-rayi, který se stal zdrojem kopií, jež momentálně zaplavily internet a výrazně tak omezily šance na tržby z jiných zemí, kam se film po mnohaměsícovém handrkování konečně dostává). Nelze očekávat, že by se zhrzelý režisér i majoritní produkční společnosti CJ Entertainment po tomto důsledném připomenutí, kde je jejich místo v rámci globálního trhu, v dohledné budoucnosti pokoušeli o další projekt, který by překračoval hranice Asie a limitovaného uvedení v zahraničí - více ke kauze a jejímu průběhu zde. ()
Galerie (77)
Zajímavosti (35)
- Vlaková souprava je dlouhá více než 500 metrů. (Laslo)
- Prvá snímka režiséra Joon-ho Bonga, ktorá bola kompletne v angličtine. (MikaelSVK)
- S rozpočtem 40 milionů amerických dolarů se v době uvedení jednalo o historicky nejdražší korejský film. (Zdroj: bfi.org.uk) (KlonyIlony)
Reklama