Režie:
Régis RoinsardScénář:
Régis RoinsardKamera:
Guillaume SchiffmanHrají:
Romain Duris, Déborah François, Bérénice Bejo, Shaun Benson, Mélanie Bernier, Féodor Atkine, Miou-Miou, Eddy Mitchell, Nicolas Bedos, Caroline Tillette (více)Obsahy(2)
Jaro 1958, Francie. 21 letá Rose Pamphyleová (Déborah François) žije se svým ovdovělým otcem, bručounem, který provozuje vesnický obchůdek. Rose je zasnoubená se synem místního automechanika a zdá se, že jejím údělem bude poklidný život hospodyňky. Ale po takovém životě ona netouží. Odjede do Lisieux v Normandii, kde podstoupí přijímací pohovor na místo sekretářky pojišťovací společnosti, které šéfuje velmi charismatický Louis Echard (Romain Duris). Pohovor dopadne katastrofálně, ale Rose aspoň předvede, že umí neuvěřitelně rychle psát na psacím stroji. Mladé ženě se tak nevědomky podaří v Louisovi probudit sklony ke sportovnímu fanouškovství. Rose se pod jeho vedením zúčastní své první soutěže v psaní na stroji. Cesta k opravdovým trofejím je však složitá. Láska ke sportu a k ženě si někdy mohou překážet. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (119)
Koho by to napadlo, že taková blbost, jako psaní na stroju, měla svoje mistrovství světa a navíc že měla tolik šílenejch fanynek, co je žerou jak nějakýho Elvise. Protože jsem se učil taky psát na mechanickym psacim, tak z nostalgie to docela oceňuju. Další, co se docela dalo, byl ten vztah mezi ní a ním, ale spěje to do jasnýho závěru, takže žádný překvápko. Ale jinak nuda, protože ty závody byly pořád dokola a už to bylo pak pořád dokola. Jinak teda ale respekt k té rychlosti... ()
Roz(to)milé, skvostně stylizované, sympatické, se správně zvolenou i dávkovanou špetkou nadsázky, kde se speciálně "zápasy" vyvedly. Problém je jeden jediný, ovšem vzhledem k žánru zásadní; mezi ústředním duem to nezajiskří a nezajiskří. Oba tam sednou, ale dohromady jim to štymuje asi jako dvěma leklým rybám v jedné kádi. ()
Spoustu klišé, spoustu patosu, spoustu psacích strojů a hlavně spoustu krásně fungující chemie v retro romantické komedii, na kterou se mně ale moc hezky dívalo. Rozkošná Deborah a Romain Duris byli moc roztomilý pár a já se občas přistihla jak se blahem tetelím. Celé je to zabalené do skvělé muziky, takže u mě je to dnes jasná lepší čtyřka. ()
První třetina byla hezká, bylo to takové retro, ústřední dvojice byla poněkud nezvyklá (ona poněkud praštěná, on stále zamračený), byla tam hezká zápletka s mizernou sekretářkou, která umí velmi rychle psát na stroji, ale pak už toho psaní na stroji bylo trochu moc a vlastně už to o ničem jiném nebylo, takže se kouzlo poněkud vytratilo. ()
Na stroji umím psát všemi dvěma prsty a to rychlostí 8 úderů za minutu s maximálně šesti chybami. Pochopil-li jsem správně pravidla této soutěže tak bych byl s výkonem -598 úderů za minutu světovým rekordmanem - jen otočit znaménko. Jsem prostě talent a mám rád sportovní filmy, takže tohle se mi celkem líbilo a ještě mne to poučilo. Netušil jsem totiž, kolik toho musí naběhat, najezdit na kole a nahrát na klavír adeptka světového titulu. Je to zkrátka dřina a výkony za stroji byly fascinující, ale ta romantická zápletka byla spíše nic než moc a daleko více než hlavní dvojice mne zaujala tradičně vynikající Bérénice Bejo. ()
Retrokomedie, u které naskakují slova jako "příjemně rozverná" nebo "pohodová". Zápletku má Populaire (značka strojů) poměrně originální, ale je až narážející, jak zpomaleně a líně film působí - a to vypráví o mistryních v rychlopsaní. Duris je šarmantní švihák, Bejo nevyužitá kočka a Francois projde značně schematickou proměnou z šedé myšky do oblíbené hvězdy. Škoda. Kostýmy to však má pěkné a scéna s cha-cha písní nebo dramatické prostřihy (obličej-ruce-stroj-papír) na soutěžích docela baví. [Kino] ()
Přenádherná retro romantika o hepburnovsky rozpustilé Rose, kterou si zahrála novodobá (blond) Hepburn. Ale opravdu, nebýt těch světlých vlasů a barevného obrazu, myslím si, že se dívám do laních očí Audrey. Je to předvídatelné a ano, koná se očekávaný happy end, ale ten nádech starých filmů a originální téma (psací stroje! to tu ještě nebylo..) mě jednoduše okouzlily. Francouzi prostě ví jak na to. Takhle by měla vypadat většina romantických filmů.. (dobře, to zase ne, pak bychom si jich nevážili). America for business. France for love. ()
Ťuk ťuk ťuky ťuky a šup nový papír. Venkovská dívka a sebevědomý pojišťovák to společně rozjedou na šampionátech ve psaní na stroji. Nejprve ona projde výběrovým řízením na post sekretářky, on se projeví jako sympaťák, který se ovšem dokáže v nečekanou chvíli chovat jako idiot, společně pak začnou trénovat její rychlost psaní a samozřejmě k sobě začnou mít výrazně blíž. Jenže on je jaksi citově vyprázdněný a ona už nechce být šedým kopytem stojícím v koutě. Retro atmosféra je moc fajn, optimismus na nás vyskakuje, mnohé situace jsou sympaticky vypointované, ovšem dvě hodiny byly přeci jenom krapet moc (což platí i o samotných soutěžích ve psaní na stroji) a kouzlo se postupně vytrácelo. Mezi naším duem to navíc úplně nejiskří. On by totiž občas zasloužil proplesknout, což souvisí i s uměle vyvolaným konfliktem v druhé polovině snímku. Herecky je to solidní, rychlé střihy na koncentrované výrazy a hbité prsty kouzelné. Tři až čtyři hvězdy. ()
Růžová retro komedie v americkém stylu, sladká, ale nikoliv přeslazená. Milá vkusná zábava, která má své kouzlo. ()
S psaní na stroji jsem sice propadala, ale rozhodně vím, že na klávesnici se nesmí dívat nikdo, má-li trochu slušně rychle psát, není to žádná konkurenční výhoda, ale nutnost. Na žádnou opravdovou soutěž mě díky mým tristním výsledkům neposlali, ale řekla bych, že takhle ty závody neprobíhaly. ()
15 hvězd Déborah Françoisové, že dokázala tak přesvědčivě předstírat, že ji přitahuje to toporné cosi postrádající špetku charismatu i talentu. Na moje gusto kazil Duris dojem z velice příjemné romantické komedie poněkud přivelmi. Naprosto nechápu, proč zrovna Francouzi, kteří mají charismatických i schopných herců přehršel, musí předvádět světu na odiv toto. *** Viděno během Challenge Tour 2015: 30 dní se světovou kinematografií II. ()
Láska všetkými desiatimi rýchlymi prstami je klasický športový film so všetkými svojimi klišé. Lenže jedná sa o šport veľmi netradičný, dokonca až tak, že to šport nie je, ale napínavé súťaže sa v ňom odohrávať môžu. No a ďalším ospravedlnením naivity príbehu je jeho príjemná retro atmosféra, ktorá ma dostala od prvých minút. Menší problém je v tom, že ak by bol film natočený v 50tych rokoch, svoje kúzlo by mal automaticky a bolo by autentické. Každopádne obdiv za skvelý nápad a za príjemné obsadenie. Takže v skratke je to príjemný, pohodový filmík najlepšie na rande vo dvojici. Buď do kina, alebo v televízii pri rozohriatom krbe. ()
Příjemná oddechovka v roztomilém retro stylu a sympatickými hrdiny. Tvůrcům nešlo o nic víc, ale to, co servírují, je víc než dostačující. Líbilo se mi, že kromě klasických klišé romantických filmů, tu máte i o trochu temnější věci navíc jako Louisovo trauma z druhé světové války nebo Rosin pošramocený vztah s otcem. Dokonce i vztah obou hrdinů není založený na okamžité přitažlivosti, ale na Rosiných ambicích a Louisově měkkému srdci a touze pomoci té potrhlé vesnické holce. Romain se mi o trochu víc líbil v Klamači srdci, ale je dostačující, zato Deborah Francois je naprosto skvělá. ()
Na mě sice až moc velká romantika, ale hodně povedená! Déborah Francois je opravdu výborná herečka a tady předvedla naprosto unikátní výkon. Celý příběh je promyšlen hodně dobře. Divák se téměř vůbec nenudí. Výborná doprovodná hudba, stejně jako dobové zasazení. Nadprůměrná podívaná. ()
Tak jako romantické komedie moc nemusím, tahle mě celkem zaujala. I když konec je samozřejmě dost předvídatelný, jako u všech podobných filmů... Ale aspoň to mělo nápad. Psaní na stroji tu ještě nebylo. Dokonce se tam objevilo i několik holek z bývalé školy. :) ()
Tohle je přesná ukázka toho, co tak zoufale chybí většině amerických komedií. To zpracování, ta lehkost a bezprostřednost, to se tady ukázalo naprosto přesně. Bezchybná hlavní herecká dvojice, ta už jen korunuje tuhle lekce předvídatelnou a hlavně milou komedii, kterou čistě za sebe můžu jen a jen doporučit. Klidně všemi deseti. ()
Sympaticky stylizovaná retro komedie, která je trochu romantická, trochu sportovní a trochu se to tluče. Přitom tyhle dva druhy komedie jdou spojit docela dobře. Nic proti ústřední dvojici, ale za sebe bych bral trochu více Bérénice Bejo. ()
Zklamání. Jak nadějně to celé začalo, tak zoufale to končí. Příjemné retro se skvělou hudbou, ubité otravnou soutěží, kde chybělo už jen mistrovství vesmíru, a zpackanou romantikou se snad nejprofláklejší zápletkou (oba se milují, ale ten jeden to odmítá přiznat, aby nakonec prozřel/a). Kdyby všichni zůstali v kanceláři v Lisieux a tady místo soutěžení rozjeli něco na způsob Allenova Match Pointu, ale v komedii, a kdyby se před kamerou častěji objevovala Bérénice Bejo, byl bych zcela spokojen. ()
Celé je to příjemně retro, ale tahle romantika v kulisách soutěže v prstokladu mě prostě za srdce nechytla. A věřím, že za tím stojí herci, protože sem jim nevěřil ani ťuk, natož lásku. ()
Reklama