Režie:
Matt ReevesKamera:
Michael SeresinHudba:
Michael GiacchinoHrají:
Andy Serkis, Jason Clarke, Gary Oldman, Keri Russell, Toby Kebbell, Kodi Smit-McPhee, Kirk Acevedo, Judy Greer, Nick Thurston, Terry Notary, Jon Eyez (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Caesar je šimpanz, se kterým jsme se seznámili před třemi lety ve velmi úspěšném filmu Zrození planety opic. Tehdy právě on, jako první z lidoopů, získal mimořádně vysokou inteligenci a to kvůli pokusům s ještě neschváleným lékem na Alzheimerovu nemoc. Chytrý lidoop se stal senzací, ale zároveň předznamenal zásadní revizi pohledu na to, kdo je skutečným pánem tvorstva. Příběh Úsvitu planety opic začíná deset let poté, co se Caesar se smečkou dalších uprchlých lidoopů ukryl v hlubokých lesích poblíž San Francisca. Lidstvo v mezidobí prakticky zdecimoval agresivní virus, jehož první příznaky se objevily na konci prvního dílu. Těm, kteří virovou pandemii přežili, navíc hroutící se svět stavěl do cesty další nečekané překážky. Území uvolněné lidmi postupně obsadil národ geneticky pozměněných lidoopů, v jejichž čele stojí právě Caesar. Síla a schopnosti Ceasarova království narůstají, postupně vzniká nová civilizace řídící se novými zákony a pravidly; civilizace, která si dokáže představit Zemi bez lidí. Planetu opic. Lidé, kteří přežili, se snaží narůstající opičí dominanci narušit a vrátit se na vrchol evolučního žebříčku. Začíná boj o moc, boj o to, kdo bude vládnoucím živočišným druhem na Zemi. Obě strany sice dosáhnou křehkého příměří, ale jen nakrátko. Napětí mezi lidskou a lidoopí komunitou narůstá, sílí i boj o moc uvnitř obou skupin. Tohle napětí může vyřešit jen fatální střet, po němž bude zcela nezpochybnitelné, kdo se stal vládcem planety Země. (Cinemart)
(více)Videa (27)
Recenze (1 206)
To, že se po týdnu artovek ve Varech budu u amerického trháku s atraktivním námětem prostě a jednoduše nudit, jsem tedy nečekala. Zklamání nelze potlačit. Pryč je znepokojivá atmosféra z jedničky, kdy opice coby evolučně nižší stupeň člověka získávají IQ, které dosud měl jen homo sapiens sapiens. Libovolný lidoop přehrává člověka (Oldman, Acevedo), nosné lidské postavy chybí. Příběh tvoří drobné roztržky na obou stranách, které jen stále dokola variují „opice neposlouchá hlavní opici a chce zničit lidi/člověk neposlouchá hlavního člověka a chce s opicemi buď vyjít, či je zabít“. Opice vědí, že lidí je málo a živoří, lidé vědí, že někde v lesích si žijí opice. Střet je nevyhnutelný, což víme i bez znalosti frančízy, ale čekat 130 minut, než k němu dojde, a v mezičase si zavzpomínat na staré dobré časy mladého Caesera, je vskutku neuspokojivé. Chybí totiž jakýkoli moment překvapení nebo hlubší přesah či propracovanější motivace. Lenivý scénář. [Kino, 3D, titulky] ()
Lidé. Opice. Lidoopi. Savci. Verbež. Všichni. Mluvit. Mnoho. CGI. Mnoho. Blockbuster. Myšlenka. Zdánlivě. Povrchní. Černobílé. Zkratkovité. Polovina. První. Lepší. Napětí. Podprahové. Ticho. Bouře. Pokračování. Jiné. Velmi. Podtóny. Aktuální. Osudovost. Předstírat. Horší. Ne. Lepší. Jiné... A jako bonus k úsečné řeči zvěře dostanete i genezi první ochcávací právní kličky opičího zákoníku spáchané na Rambo opičákovi. ()
Zdá se, že takřka 50 let staré téma má stále co nabídnout. Výzvy autorům, hutné a chutné zážitky divákům. Pomineme-li skutečnost, že lidoopi (skorolidé; jsme, ať se nám to líbí, či ne, nahé opice) mají značně omezenou mozkovou kapacitu (objem mozkoven se u lidí na dolní hranici pohybuje kolem 1150 kub. cm, zatímco u lidoopů je horní hranicí 900-1000 kub. cm) a konstrukce jejich hrtanu vylučuje zvládnutí zvukové lidské řeči, je pohádka, kterou nám předkládají zpoza oceánu, výborně vyvážená ve scénáři, skvěle malovaná kamerou (útoky lidoopího vojska) a výtečně koordinovaná režií. Pro téma mezidruhového dialogu tu bylo vykonáno opravdu mnoho. Zajímavé je - lidé či lidské role tu opravdu jen stínují - pojetí šimpanzího vůdce Cézara a za zmínku stojí i obří moudrý orangutan. Cézar svými projevy, zejména v závěrečné fázi filmu, silně připomíná Lincolna ze stejnojmenného nedávného amerického hitu. Jeho protivník Koba (jakýsi gruzínský Jánošík, jinak stranická přezdívka Džugašviliho-Stalina; jedná se o úmysl či náhodu?) je typickým populistou, na němž ulpívají znaky vůdců typu Mussoliniho či Hitlera. Ne náhodou je většina filmu komponována v šerosvitu zřejmě sekvojových (?) lesů nedaleko Friska, ne náhodou Cézar připomíná vše možné, jen ne vůdce, který na složité otázky ordinuje jednoduché odpovědi; chová se povýtce rooseveltovsky. Kápne-li do tohoto menu sem tam i zrnko humoru a zjistíme-li, že chybují i velikáni, zážitek, který se nám z více než dvouhodinové ságy, plné 3 D technologických pohlazení, postupně skládá do značně trvalé a propracované vzpomínky, je v každém případě nevšední. A krásný. ()
Z prvního dílu jsem byl nadšený - možná až nezdravě, takže budu zřejmě trochu nespravedlivý. Nechci říct, že by Úsvit nebyl dobrý film. Naopak, obsahuje velmi působivé scény, vizuálně je to celé naprosto neskutečné, mluva opic kombinující řeč těla, znaky a slova je neustále zajímavá, ale scénář se příliš nevydařil. Opice nemůže zabít opici, a když pak Koba toto svaté pravidlo poruší, začne internovat svoje "politické odpůrce" (BTW Koba byla přezdívka jistého historického hybatele a megalomanského sociopata jménem Džugašvili;)) a masově dávat lidstvu okusit svoje vlastní osobní utrpení, nic se nestane až do doby, než povstane On, tlupy skutečný šampión. Který nepochopitelně Kobu nezlikviduje s tím, že sám zabil, ale proto, že "není opice". To je trochu velký skok od myšlenky, že se opice jako "národ" příliš připodobnily lidem, a vůbec celá tahle ideová rovina mi příliš neseděla. Nejlépe se na Úsvit dívá jako na osobní drama vůdce, Cézara, který je vzletně řečeno semlet koly dějin, a může se jen snažit zachránit, co se dá. A to, co se dá zachránit, uvidíme zřejmě ve třetím pokračování. Doufejme, že v něm se budou lidští válečníci chovat inteligentněji než tady, kde se zabarikádovali v prvních patrech jediné budovy, aby na koních cválající opice náhodou nerozstříleli z mrakodrapů lemujících ulice dříve než by se na cokoliv zmohly - což se dělo zjevně proto, že jinak by zazvonil zvonec a pohádky by byl konec ještě před naprosto zbytečným explozivním hopsahejsa zúčtováním;) Styl Matta Reevese mi jednoduše nevyhovoval, scény z Cézarova "rodného domu" byly ohavně laciné a především zbytečné, práce s postavami po celý film téměř nulová (ne, první a poslední záběr to opravdu nezachrání), emoce nefungovaly, takže tím pádem musím dát míň než prvnímu dílu. A skutečně váhám, jestli to má být osmdesátka... ale bude muset, kvůli první třetině filmu. ()
Tak jako si občas Češi na zájezdech stěžují, že je ve Španělsku moc Španělů, tak já si postěžuji, že je v Úsvitu planety opic moc opic. Místy mi film připomínal ukrajinský film Kmen. Na nějaký komerční trhák to nevypadá. Trochu vážněji: od konce minulého dílu muselo (dle stavu vegetace a věku Caesarova syna) uběhnout minimálně 10 let, to si celou dobu lidi a opice žili v těsném sousedství a nevšímali si jeden druhého? Pak najednou dojde k jednomu konfliktu, který je obsahem tohoto filmu, a skončíme v podstatě na stejném místě, kde jsme začali. Vlastně úplně zbytečný film, doufám, že v příštím díle už budou opice na trochu pokročilejším stupni vývoje a budou aspoň umět mluvit. 3D úplně nanic. ()
Galerie (119)
Photo © Twentieth Century Fox Film Corporation.
![Úsvit planety opic - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/525/158525972_5ab351.jpg)
Zajímavosti (27)
- V Severní Americe film utržil 208,5 milionu amerických dolarů, celosvětově to pak dohromady bylo 710,6 mil. (NIRO)
- Manžel Judy Greer (Cornelia) je údajne veľkým fanúšikom Planéty opíc (1968). V rozhovore s Vulture prezradila, že na svadbe mali tortu so šimpanzími manželmi navrchu a film Zrodenie planéty opíc (2011) sa premietal na dvoch rôznych televízoroch v bare. (misterz)
- Zvířata mohou plakat, jde však pouze o vylučování škodlivých látek pomocí slz. Nepláčí tak kvůli pocitům - které vyjadřují pouze prostřednictvím zvuků a chování. (thomikb)
Reklama